печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні №0001625 від 21.10.2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні №0001625 від 21.10.2019 року.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що зміст повідомлення про підозру не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про те що, ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 , 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки не повідомили. Проте, адвокатом подано клопотання про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки учасники судового процесу про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, проте, в судове засідання не з`явились, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

З матеріалів скарги вбачається, що Печерським управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001625 від 21.10.2019 року.

01 серпня 2021 року старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_5 за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 повідомив про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 , 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.
Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З матеріалів скарги та долучених до неї документів вбачається, що підґрунтям для повідомлення про підозру ОСОБА_4 стали відомості про те, що рішення судді Керченського міського суду АР Крим ОСОБА_7 у справі № 2-709/2007 від 10.01.2008 на підставі якої ОСОБА_4 набув право власності на нерухоме майно є підробленим. В основу таких висновків слідчий поклав те, що згідно даних алфавітних книг Керченського міського суду Автономної республіки Крим за 2007 рік цивільна справа по якій виступають сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не значаться, а також те, що вказане судове рішення відсутнє в Єдиному реєстр судових рішень. В свою чергу, на підтвердження таких висновків у матеріалах кримінального провадження наявна копія листа, що виданий Керченский городской суд Республики Крым датований 19 августа 2020 року за № 51228/2020. Вказаний лист адресований Главному редактору газеты волоколамский край. Уик-энд ОСОБА_9
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Згідно з практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Зокрема, слід зауважити, що всупереч вимогам п. 6 ст. 277 КПК України, в повідомленні про підозру від 01.08.2021 року не зазначено стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, часу, місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент вручення вказаного повідомлення, зокрема відсутні докази, які обґрунтовані на підставі зібраних органом досудового розслідування, тобто відсутні посилання слідчого на такі докази, що ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, що є складовою інкримінованого злочину.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, однак зміст такого повідомлення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тобто не відповідає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Слідчий суддя вважає за доцільне взяти до уваги наступні доводи та обставини, на які посилається адвокат у своїй скарзі.
Так, на переконання сторони захисту лист датований 19.08.2020 року, який виданий Керченським міським судом Республіки Крим не може містити достовірні дані та бути обґрунтованим підтвердженням факту підробки рішення Керченського міського суду АР Крим, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя місцевими загальними судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних місцевим загальним судам, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Частина 1 ст. 3 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначає, що суди України утворюють єдину судову систему.

Частиною 5 ст. 19 Закону України Про судоустрій і статус суддів унормовано, що утворення суду може відбуватися шляхом створення нового суду або реорганізації (злиття, поділу) судів.

Так, Згідно Указу Президента України від 29.12.2017 року за № 451/2017 Про реорганізацію місцевих загальних судів утворено Керченський окружний суд - у місті Керчі та Ленінському районі Автономної Республіки Крим із місцезнаходженням у місті Керчі та селищі міського типу Леніному Автономної Республіки Крим шляхом реорганізації (злиття) Керченського міського суду та Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим.

Отже, лист датований 19.08.2020 року, який виданий Керченським міським судом Республіки Крим не може бути достовірним та мати законне походження відповідно, адже виданий органом, який не входить в єдину систему судів України та фактично діє поза законом.

Також заявник акцентує увагу на тому, що зі змісту самого повідомлення про підозру випливає, що його обґрунтованість в частині підробки рішення суду підтверджується даними алфавітних книг Керченського міського суду Автономної республіки Крим. Втім, лист на підтвердження сказаного, виданий іншим органом, а саме Керченським міським судом Республіки Крим. На день повідомлення про підозру ні один ні інший названий вище судовий орган не входить в єдину систему судів України, а отже юридично не існує. Крім того, в силу закону на території України не визнаються документи, що видані органами окупаційної влади Автономної республіки Крим.

Крім того адвокат звертає увагу на те, що є обґрунтовані сумніви у належному процесуальному походженні листа Керченского міського суду Республики Крим, що датований 19 серпня 2020 року за № 51228/2020.

Статтею 93 КПК України унормовано порядок збирання доказів у кримінальному провадженні. Зокрема, частиною 2 вказаної норми визначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій , витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.

Однак, на переконання заявника, лист Керченского міського суду Республіки Крим, що датований 19 серпня 2020 року за № 51228/2020 отриманий органом досудового розслідування в позапроцесуальний спосіб від потерпілого у кримінальному провадження. До того ж, сам лист адресований ні органу досудового розслідування ні потерпілому, а третій особі, яка не є учасником кримінального провадження.

Разом з тим, вказаний лист не визнаний як речовий доказ та не приєднаний до кримінального провадження у встановленому процесуальним законом порядку.

Вказані обставини у сукупності дозволяють говорити про недопустимість використання вказаного документу для обґрунтування повідомлення про підозру скаржника.

Також скаржник посилається на ту обставину, що лист Керченського міського суду Республіки Крим, на який міститься посилання в повідомленні про підозру, датований 19.08.2020 року. Вказаний лист був отриманий органом досудового розслідування від потерпілого в той самий час, однак повідомлення про підозру ОСОБА_10 було здійснено лише через рік після отримання такого документу. Втім, за вказаний рік, органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів спрямованих на перевірку достовірності вказаного документу або ж на отримання інших доказів, які б могли підтвердити обставини які зафіксовані в листі Керченського міського суду Республіки Крим.

Вказане свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру та відсутність будь-яких інших доказів які б свідчили про вчинення скаржником інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того слідчий суддя вважає за доцільне взяти до уваги доводи заявника, що повідомлення про підозру не містить посилань на будь-які експертні дослідження які б давали можливість встановити факт підробки такого судового рішення, спосіб підробки та засоби які при цьому могли використовуватись, а також імовірний час коли вказане рішення було виготовлене. Будь-якими іншими засобами доказування встановити факт підробки судового рішення, окрім як надання експертного висновку за наслідком проведення судової експертизи документу, не представляється можливим. За відсутності будь-яких інших засобів доказування окрім як сумнівного листа судового органу, який не визнається Україною та міжнародною спільнотою, у органу досудового розслідування не було достатніх підстав для оголошення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Будь-які інші дані, які б дозволяли припускати ймовірність підробки рішення суду на підставі якого за ОСОБА_4 виникло право власності на об`єкти нерухомого майна відсутні.

Разом з тим, адвокат ОСОБА_3 в скарзі вказує на те, що відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року у справі №2-709/2007, на підставі якого квартири вибули з власності ОСОБА_8 , не може свідчити про його недійсність, а лише підтверджує, що судове рішення не було надіслане до реєстру чи не було оприлюднене. Так адвокат ОСОБА_3 , зазначає, що Єдиний державний реєстр судових рішень за ідентифікатором пошуку «період ухвалення до 10.01.2008 року» містить лише 1 (одне) судове рішення, винесене Керченським міським судом АРК, а саме постанову від 19.12.2007 року у адміністративній справі 2-а-416/2007р. Відомо, що станом на початок 2008 року до Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення суддями вносились рідко, - практика надсилання судами судових рішень до реєстру була непоширеною. Одночасно, здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на вказані квартири за ОСОБА_4 було можливим, оскільки державному реєстратору було надано повний пакет документів для проведення державної реєстрації в якому також містилось і належним чином завірене рішення Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року у справі №2-709/2007.

Відтак слідчий суддя вважає, що доводи захисника заслуговують на увагу і є підтвердженням необґрунтованості повідомлення про підозру, та приходить до висновку, щодо невідповідності пред`явленої ОСОБА_4 підозри вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України.
Аналізуючи надані слідчим для вивчення матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.
Тобто в змісті повідомлення про підозру ОСОБА_4 відсутні фактичні обставини події, як вимагають положення ст. 277 ч. 1 п. 6 КПК України, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Проте, як вбачається з змісту повідомлення про підозру, відсутні фактичні дані, які вказують на кримінально-протиправні дії з боку ОСОБА_4 , й слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати своїх рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст. 276, 277 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.08.2021 року у кримінальному провадженні №0001625 від 21.10.2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, не відповідає вказаним вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :

Скаргу задовольнити.
Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, що повідомлене старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0001625 від 21.10.2019 року

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1