Номер провадження:1-кп/521/366/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001216 від 06 червня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 , перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

У період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, точний час встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого сина ОСОБА_6 , який був власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та відкриття спадщини на вказану квартиру, з корисливих мотивів, виник умисел на стягнення грошових коштів у сумі 255 550 гривень 67 копійок зі свого онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та колишньої дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якості відшкодування витрат на ремонт зазначеної квартири та її утримання.

Розуміючи, що для підтвердження своїх позовних вимог, необхідні докази, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на виготовлення завідомо підроблених офіційних документів, які надають права, зокрема, документу що видається підприємством, а саме Акту про залиття квартири від 24.10.2014 та документу, який видається громадянином-підприємцем, який має право видавати такі документи, а саме: договору №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторису по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договору підряду від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акту про приймання виконаних робіт від 10.11.2015, з метою подальшого використання вказаних документів.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , у період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, точний час встановити не виявилось можливим, у невстановленому місці звернувся до невстановленої особи, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, із проханням здійснити підробку офіційних документів, а саме: Акту про наслідки залиття житлового приміщення від 24.10.2014, договору №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторису по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договору підряду від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акту про приймання виконаних робіт від 10.11.2015.

В подальшому, ОСОБА_3 , у період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, точний час встановити не виявилось можливим, та у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, з метою підроблення офіційних документів та подальше їх використання, передав невстановленій особі, необхідні для здійснення підробки документів дані, зокрема, для підробки Акту про залиття квартири від 24.10.2014 надав адресу розташування квартири, та анкетні данні свого загиблого сина; для підробки договору №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторису по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договору підряду від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акту про приймання виконаних робіт від 10.11.2015, надав адресу розташування квартири, свої анкетні дані.

В подальшому, через деякий час, невстановлена особа, з метою подальшого використання ОСОБА_3 вказаних документів, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом повної підробки документів за відповідними зразками, використовуючи відомості надані ОСОБА_11 , у період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, більш точний час встановити не виявилось можливим, та невстановленому місці виготовила підроблені документи, а саме: Акт про наслідки залиття житлового приміщення від 24.10.2014, договір №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторис по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договір підряду від 03.08.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акт про приймання виконаних робіт від 10.11.2015.

Виготовивши вказані документи, невстановлена особа, у період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, більш точний час встановити не виявилось можливим, у невстановленому місці, передала їх ОСОБА_3 , який з метою завершення спільного умислу на підроблення вказаних офіційних документів власноруч проставив свій підпис на Договорі №27 від 03.08.2015 на виконання ремонтних робіт, Акті про приймання виконаних робіт від 10.11.2015; Договорі підряду від 03.08.2015, тим самим довівши спільний умисел на підроблення офіційних документів до кінця.
Виготовивши за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, вказані документи, необхідні для звернення до суду з позовною заявою, ОСОБА_3 , у січні 2017 році, точний час встановити не виявилось можливим, звернувся до ОСОБА_12 за допомогою у наданні юридичної консультації, складення позовної заяви та представлення його інтересів у суді загальної юрисдикції. На підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_3 , для долучення до цивільного позову у якості доказів, та подальшого передання до суду, у період часу з 18.01.2017 по 01.11.2017, більш точний час встановити не виявилось можливим, у невстановленому місці, пред`явив та в подальшому надав ОСОБА_12 завідомо підробленні документи, про підробку яких остання не була обізнана, а саме: Акт про наслідки залиття житлового приміщення від 24.10.2014, договір №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторис по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договір підряду від 03.08.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акт про приймання виконаних робіт від 10.11.2015.

В подальшому, ОСОБА_12 , не будучі обізнаною про підроблення вказаних документів, за повної згоди з ОСОБА_3 , діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.01.2017, підготовила в інтересах останнього позовну заяву подану до Малиновського районного суду м. Одеси 01.11.2017 вх.№47855, долучивши, за вказівкою ОСОБА_3 , до вказаної позовної заяви, документи, які останній пред`явив та надав ОСОБА_12 , а саме Акт про наслідки залиття житлового приміщення від 24.10.2014, договір №27 на виконання ремонтних робіт від 03.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , кошторис по ремонтним роботам до договору №27 від 03.08.2015; договір підряду від 03.08.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , Акт про приймання виконаних робіт від 10.11.2015.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою введення суду в оману та стягнення зі свого онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та колишньої дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , грошових коштів у сумі 255 550 гривень 67 копійок, використав вищевказані завідомо підроблені документи надавши їх до суду через представника, для підтвердження фактів у цивільній справі №521/18136/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів за ремонт квартири.

Дії ОСОБА_3 , стороною обвинувачення кваліфіковано за:

-ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу, який посвідчується підприємством та документу, який видається громадянином-підприємцем і який надає права з метою його використання підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

-ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження

Прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , просив клопотання про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_3 повідомив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому суд враховує і те, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Зазначеним Законом № 2617-VIII внесено зміни в Кримінальний кодекс України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до ст. 12 КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень. Так, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до частин 3 - 6 ст. 12 КК України, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років..

Таким чином, з 01.07.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом № 2617-VIII, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, визначено як кримінальний проступок.

Санкція ч. 3 ст. 358 КК України, передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 не відноситься до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч. 4 та ч.5 ст. 49 КК України.

Разом з тим, судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив нове кримінальне правопорушення, в період часу з 18 січня 2017 року по даний час.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується. У вказаній справі Європейський Суд зазначив, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою».

Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце у період часу з серпня 2015 року по 18.01.2017, більш точний час встановити не виявилось можливим, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний та п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001216 від 06 червня 2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів ОНДІСЕ МЮ України за проведення експертиз, у сумі 14094 (чотирнадцять тисяч дев`яносто чотири) гривні 00 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1