Справа №523/8775/22
Провадження №1-кс/523/2326/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ТОВ «ПМК-2019» адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ТОВ «ПМК-2019» в особі директора ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в матеріалах кримінального провадження за № 0000619 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що ТОВ «ПМК-2019» в особі директора ОСОБА_5 звернулися до суду про скасування арешту майна розташоване за адресою: м. Одеса, 19-й кілометр Старокиївського шосе, будинок 31А, на яке відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року, в матеріалах кримінального провадження за № 0000619 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

Відтак, слідчим відділенням відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2022 року невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном у вигляді нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , яка пояснила наступне.

Згідно Договору купівлі-продажу від 02.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , нежилі будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3125,9 кв.м на праві приватної власності належать ОСОБА_6 .

Приблизно у 2007 році ОСОБА_6 визначила вказані нежилі будівлі та споруди як предмет застави по договору кредитування з Укрсоцбанком, правонаступником якого стало АТ «Альфабанк» та в подальшому АТ «Альфабанк» намагалось безпідставно стягнути предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_8 від 13.12.2019 №2762. На підставі даного напису, приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_9 було відкрито виконавче провадження №62342115.

В зв`язку з чим, ОСОБА_6 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою про визнання вказаного напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням суду від 14.06.2021 по Справі №522/13458/20 виконавчий напис нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_8 від 13.12.2019 №2762 визнано таким, що не підлягає виконанню та вступило в силу.

25.07.2022 року ОСОБА_6 надійшов лист від 22.07.2022 року з повідомленням про звільнення нежитлових приміщень за вищевказаною адресою від директора ТОВ «ПМК-2019» ОСОБА_5 . До листа було долучено копію Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого, нежилі будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3125,9 кв.м, 21.02.2022 року державним реєстратором ОСОБА_10 (Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області) зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПМК-2019» ().

Відповідно до повідомлення, директор ТОВ «ПМК-2019» ОСОБА_11 .Пашали вимагав від ОСОБА_6 звільнити приміщення до 26.07.2022 року.

Крім того, ОСОБА_6 повідомила, що 26.07.2022 року близько 10:00 години за адресою складських приміщень прибув директор ТОВ «ПМК-2019» ОСОБА_5 із представниками охоронної фірми «Олімп Юг», які вимагали усунути від господарської діяльності усіх орендарів та звільнити приміщення, так як ТОВ «ПМК-2019» викупило право вимоги у АТ «Альфабанк» за договором кредитування з ОСОБА_6 і планує здійснити їх перепродаж.

Разом з тим, на момент перереєстрації вищевказаних нежитлових приміщень за ТОВ «ПМК-2019», в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №504/1318/15-ц за позовом АТ «Альфабанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рамках розгляду справи, ОСОБА_6 було подано заяву про забезпечення позову, за результатом розгляду якої, Ухвалою від 18.02.2021 року було заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , a також будь які дії щодо відчуження цього нерухомого майна. Вказана Ухвала діяла на момент перереєстрації вищевказаних нежитлових приміщень за ТОВ «ПМК-2019» і діє на теперішній час.

Прокурор в ході розгляду клопотання заперечував проти скасування арешту майна, пояснивши, що на майно було накладено арешт, однак під час дії ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року шахрайським шляхом змінився власник.

Представник ТОВ «ПМК-2019» - адвоката ОСОБА_4 пояснила суду, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. Заходи забезпечення позову скасовано. На момент реєстрації права власності на нежилі будівлі та споруди ТОВ «ПМК-2019», ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року не була зареєстрована та не пред`являлась для виконання. Тому державний реєстратор ОСОБА_10 діяв у межах своїх повноважень, а ТОВ «ПМК-2019» реалізувало своє право.

Вивчивши матеріали клопотання з додатками, заслухавши учасників процесу, суд прийшов до висновку.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 10.08.2022 року, арешт вищенаведеного майна було накладено з метою збереження від незаконного відчуження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

В даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 174 КПК України, які б слугували підставою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено, оскільки досудове розслідування не завершене та проводяться слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення достовірних обставин кримінального правопорушення.

З метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає, що до проведення необхідних процесуальних та слідчих дій, арешт вказаного нерухомого майна скасуванню не підлягає, оскільки такі дії можуть зашкодити кримінальному провадженню.

На думку слідчого судді, скасування арешту вищевказаного нерухомого майна на даний момент є передчасним, оскільки досудове розслідування триває, а вказане майно визнано речовим доказом, оскільки було об`єктом протиправних дій.

Скасування арешту майна може призвести до його відчуження та унеможливить поновлення майнових прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання ТОВ «ПМК-2019» в особі ОСОБА_5 є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Виходячи із вищевикладеного у задоволенні клопотання ТОВ «ПМК-2019» про скасування арешту майна необхідно відмовити.

Між тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє права звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді чи суду в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ТОВ «ПМК-2019» в особі ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року, № 0000619 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє її права звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді чи суду в майбутньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1