Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000162 від 01.06.2021 року за апеляційними скаргами заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2022 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє засуджений вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30.03.2021 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 13.02.2019 року призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на вісім років,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2022 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, враховуючи вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у справі №564/1545/20, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 11 липня 2018 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження не застосовувався.
Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати у сумі 4249,50 грн. за проведення судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/118-21/5398 від 18.06.2021 року.
За вироком суду ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання вибухових речовин без мети збуту, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 р., Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 р., не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання вибухових припасів, в кінці травня 2018 року у вечірній час доби, точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи в м. Костопіль, по вул. Рівненська, 6, поблизу кафе «Стрім», діючи повторно, незаконно придбав, взявши у невідомого, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД - 5, споряджений зарядом вибухової речовини, що відноситься до категорії вибухових речовин, який придатний до вибуху за наявності засобу підриву, тобто споряджений зарядом вибухової речовини «тротил».
Вказаний корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД - 5 ОСОБА_6 переніс та зберігав у чорному поліетиленовому пакеті у підвальному приміщенні четвертого під`їзду в будинку АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу з моменту незаконного придбання до 12 год. 40 хв. 07 червня 2021 року, тобто до моменту його вилучення працівниками відділення поліції №2 (м. Костопіль) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації діяння ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України, покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосуванням закону, який не підлягав застосуванню.
Вважає, що ОСОБА_6 неправильно призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Зазначає, що згідно фактично встановлених обставин у оскаржуваному вироку від 29.03.2022 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК Україним вкінці травня 2018 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Костопільського районного суду від 30.03.2021 року, що є підставою для застосування ч.4 ст. 70 КК України.
Просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29.03.2022 року відносно ОСОБА_6 змінити у частині призначення остаточного покарання. Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК україни та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вирокм Костопільського районного суду Рівненської області від 30.03.2021 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць. В решті вирок суду залишити без змін.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Костопільського районного суду від 29 березня 2022 року відносно нього і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років на підставі ч.4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Костопільского районного суду від 30 березня 2021 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення частково з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд даного провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, судом першої інстанції проводився в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо міри призначеного йому покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, його відношення до скоєного злочину. Судом враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 щире каяття, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину, а також обставини, які обтяжують покарання останнього вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. За вказаних обставин, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, із призначенням покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України.

Поряд з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для застосування при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання положень ч.1 ст. 71 КК України.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, незастосування ч. 4 ст. 70 КК України, знаходять своє підтвердження.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Так, оскаржуваним вироком суд першої інстанції за ч.1 ст.263 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року ОСОБА_6 визнаний винним за ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Злочин, у вчиненні якого визнано ОСОБА_6 винним у даному кримінальному провадженні було вчинено в кінці травня 2018 року, тобто до ухвалення стосовно останнього вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року.

Суд вказані обставини залишив поза увагою, і безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, а не у відповідності до положень ч.4 ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, враховуючи положення ст.ст. 409, 413 КПК України, є підставою для зміни у відповідності до п.4 ч.1 ст.408 КПК України судового рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та необхідність зміни вироку суду в частині призначеного покарання з призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України з застосуванням саме принципу часткового складання призначених покарань.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглиненя менш суворого покарання більш суворим не знайшли свого обгрунтування, враховуючи встановлені дані про особу обвинуваченого, який будучи неодноразово судимим належних висновків для себе не зробив і продовжував злочинну діяльність, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, категорію інкримінованого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень проти громадської безпеки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Виключити із резолютивної частини вироку суду абзац другий щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 71 КК України.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком і вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року за ч.1 ст. 263 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3