Справа № 487/2218/22
Провадження № 1-кс/487/1756/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 22.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 22.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001059, звернулась 25.07.2022 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон марки iPhone Xr модель MH6F3VC/A s/n НОМЕР_1 , який 22.07.2022 року добровільно видав ОСОБА_4 .

Прокурор у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи подала до канцелярії суду заяву, в якій клопотання підтримала, просила його задовольнити, просила провести засідання за її відсутності.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження № 0001059 від 22.07.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 22.07.2022 під час моніторингу інтернет-мережі месенджеру "Телеграм" каналу " ІНФОРМАЦІЯ_1 " виявлено відео з наступним текстом "тем временем николаевские торгаши запугивают горожан кадыровцами. Они неоднократно обзывали покупателей, которые недовольны качеством товаров. Полицию вызывали, но без толку, - сообщают очевидцы", відео додається. Тобто в діях невстановленої особи формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

В ході відпрацювання вказаного факту, було встановлено що до вказаного кримінагого правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Таширського району с. Привольне, Вірменія, на телефоні якого може міститися інформація, яка має відношення до вказаного факту.

22.07.2022 ОСОБА_4 добровільно видав свій мобільний телефон марки iPhone Xr модель MH6F3VC/A s/n НОМЕР_1 для проведення огляду.

Постановою старшого слідчого Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 вказане вище майно визнано речовим доказом.

Приймаючи той факт, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України вказані речі є знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та будуть використані в якості речових доказів для встановлення істини по справі (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході проведені обшуку майно.

Відповідно до ст. 98 КПК України, вищевказані речі відносять до речових доказів, тобто є матеріальним об`єктом, адже місять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме факту публічного заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики громадянином України до підтримки дій держави-агресора, та в поєднанні з іншими доказами може бути використаний як доказ обставин, вчинення злочину, тобто ті обставини, які встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином під час досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його часткового задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон марки iPhone Xr, модель MH6F3VC/A, s/n НОМЕР_1 , який 22.07.2022 року добровільно видав ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1