ВИРОК
Іменем України

14.03.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000514 від 13.10.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загірне Стрийського району Львівської області, українця, громадянина України, не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України
в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби назавжди та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 02.09.2021 самовільно залишив військову частину № НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо не карати.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ч .3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження таких визнано недоцільним. У суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 408 КК України, так як він, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, по місцю проживання скарг не надходило.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини скоєння злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, положення ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або проживання.

Вирок набуває законної сили через тридцять днів з дня його проголошення.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1