Справа № 161/6490/22 Провадження №11-кп/802/556/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування щодо останнього Закону України «Про амністію» від 08.04.2014.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання -3 місяці арешту. На підставі ст.71,72 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. 08.04.2014 набрав чинності Закон України «Про амністію», тому засуджений та його захисник просили застосувати положення ст.6 цього Закону та скоротити наполовину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року відмовлено у такому клопотанні, з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 в даний час тимчасово перебуває в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», дана установа є місцем попереднього ув`язнення, а не місцем відбуття покарання, у зв`язку із чим адміністрацією ДУ «Луцький слідчий ізолятор» не надано характеристики засудженого та не вивчено його особу, а тому і відсутній висновок щодо можливості застосування Закону України «Про амністію», матеріали клопотання також не містять повних даних щодо дотримання вимог положення ст.9 зазначеного Закону.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що ДУ «Луцький слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання спростовується ч.3 ст. 18 Кримінально - виконавчого кодексу України, так як дана установа виконує функції виправних колоній мінімального рівня безпеки. Разом з тим, звертає увагу суду на те, що до клопотання про застосування амністії була додана характеристика ОСОБА_7 , яка надана на адвокатський запит вих.№212 від 09.05.2022 року супровідним листом від ДУ «Луцький слідчий ізолятор» від 20.05.2022 року №Ci/1455/5. Таким чином, вважає висновок суду першої інстанції, про те, що суду не надана характеристика ОСОБА_7 спростовується матеріалами справи.

Крім того, зазначає, що при обрахунку строку покарання слід врахувати правову позицію ВП ВС де сформовано висновки в постанові від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18) про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання щодо осіб, які вчинили злочин до 20 червня 2017 року (включно).Згідно п.104 вказаної постанови суду якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838- VIII ( зворотна дія Закону №838- VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст. 5 КК України).

Вказує, що Закон №838- VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на думку сторони захисту при обрахунку відбутого покарання слід врахувати наступне.

Призначений судом строк покарання згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.12.2013 у справі №161/20869/13-к становить 5 років 3 місяці. Половина із вказаного строку становить 2 роки 7 місяців та 15 днів. На момент розгляду клопотання засуджений відбув частину покарання у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» за період з 09.04.2022 по 06.06.2022 1 місяць 27 днів. Період перебування під вартою з 14.04.2013 по 12.06.2013 року згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.12.2013 у справі 161/20869/13-к складає 1 місяць 28 днів, проте даний строк має бути подвоєний у відповідності до Закону №838- VIII і складати 3 місяці 26 днів.

З огляду на вищевикладене, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою клопотання про застосування до ОСОБА_7 ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» задовольнити частково та скоротити ОСОБА_7 на половину невідбуту частину покарання, призначеного вироком Луцького міськрайоного суду Волинської області від 30.12.2013 у вигляді 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі на підставі пункту ст. 6 Закону України № 1185-VII від 08.04.2014 року « Про амністію у 2014 році», а саме до 2 (двох) років 1 (одного) місяця 22 (двадцять двох) днів позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляцію задовольнити, прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Проте, зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано в повній мірі з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Так, ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року визначено, що слід скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року №223-75704-14 роз`яснено, що дія ст.6 Закону України « Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст.8 закону «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року та у ст.4 Закону «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст.1-5 закону «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року.
Згідно зі ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.12.2013 року за ч.2 ст.125 КК України до 3 (трьох) місяців арешту. На підставі ст.71,72 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 30 січня 2014 року.
19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України №1185-УІІ від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році».
Тобто, на момент вступу в дію зазначеного Закону ОСОБА_7 мав статус засудженого, а тому дія ст.6 вказаного Закону на нього поширюється.
Разом з тим, колегією суддів встановлено що ОСОБА_7 відбуває покарання з 09 квітня 2022 року за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року за ч. 2 ст.125 КК України.
Із огляду навищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги захисника, оскільки є підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року.
Згідно п.п.2,4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нової, якою слід застосувати до ОСОБА_7 . Закон України « Про амністію у 2014 році» та скоротити наполовину невідбуту частину покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Водночас, доводи сторони захисту в частині того, що період перебування під вартою ОСОБА_7 з 14.04.2013 по 12.06.2013 має бути подвоєний у відповідності до Закону №838- VIII, не заслуговують на увагу, оскільки вирішення даного питання не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції в рамках розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року про застосування Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, Волинський апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року.
Ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 Закон України «Про амністію у 2014 році».
ОСОБА_7 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року скоротити наполовину на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: