Справа № 202/7065/22
Провадження № 1-кс/202/4390/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 01.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.
В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що 01.10.2022, о 10:46 год., за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський 76, працівниками патрульної поліції зупинено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при якому виявлено вісім сліп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, ззовні схожою на наркотичну та один сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожою на наркотичну, тим самим останній незаконно придбав, перевозив з метою збуту наркотичні засоби.

01.10.2022, у проміжок часу з 13 години 40 хвилин до 14 години 30 хвилин поблизу будинку № 76 по проспекту Слобожанському у місті Дніпро, слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, затримано ОСОБА_5 , та в ході особистого обшуку останнього виявлено та вилучено:

- паперовий згорток із невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- десять сліп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору;

- мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Samsung».

Вказані вилучені речі були визнані речовими доказами, про що слідчим 01.10.2022 винесено відповідну постанову.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України, сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом з тим, згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, процесуальними джерелами яких можуть бути показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, а відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладення арешту на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку, а саме на мобільний телефон марки «Samsung», який належить гр. ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 01.10.2022 в ході проведення обшуку затриманої особи.

Зазначене клопотання було отримано судом 03.10.2022, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив суд клопотання задовольнити.
Власник майн у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.
У зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась, відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Вивчивши клопотання, вислухавши думку учасників, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.10.2022 та протоколу обшуку особи від 01.10.2022 встановлено, що слідчим СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_5 з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 КПК України, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що, відповідно до клопотання, слідчий та прокурор просять арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 234 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дослідивши надані слідчому судді копії матеріалів кримінального провадження встановлено, що відповідно до змісту протоколу обшуку від 01.10.2022 (а.с. 90-98) встановлено, що тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Samsung» не містить ідентифікаційних та родових ознак (детальний опис, номери, ідентифікаційний номер ІМЕІ, тощо).

У протоколі обшуку не визначено які сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження містяться на або у мобільному телефоні марки «Samsung».

Крім того, у клопотанні слідчого не доведено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 майно (мобільний телефон марки «Samsung») відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Відсутні зазначені висновки про відповідність цих речей та документів вимогам ст.98 КПК України і у постанові слідчого про визнання речовими доказами, датованої 01.10.2022.

Слідчим у клопотанні не визначено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 майно (мобільний телефон марки «Samsung») разом з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження та які факти та обставин у вказаному кримінальному провадженні вони можуть доводити в ході досудового розслідування кримінального провадження, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з огляду на вимоги ст. 91 КПК України.

Доказів, які б підтверджували протиправне походження тимчасово вилученого в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Samsung» або вказували на те, що мобільний телефон марки «Samsung» є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Додатковий огляд тимчасово вилученого в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung» з метою виявлення та фіксації відомостей та обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в порушення вимог ч.2 ст.100 КПК України, не здійснювався.

Не встановлено також зі змісту клопотання, що власником, володільцем або утримувачем доступ мобільного телефону марки «Samsung» обмежується або пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Отже, на думку слідчого судді, слідчим та прокурором не доведено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 від 01.10.2022 майно - мобільний телефон марки «Samsung», який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у його користуванні є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, відповідає вимогам та критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є знаряддям вчинення злочину, використовується у противоправній діяльності, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом, і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження та, разом із інформацією, що у них міститься, є необхідною умовою для проведення експертного дослідження із застосування спеціальних знань, або доступ до нього обмежується власником, у тому числі пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З огляду на викладене, у слідчого взагалі були відсутні підстави для тимчасового вилучення мобільних терміналів систем зв`язку - мобільного телефону марки «Samsung» в розумінні вимог ч. 2 ст.168 КПК України, отже накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно не відповідатиме тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже не відповідатиме вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування не доведено наївність правових підстав для арешту майна, можливість використання вказаного майна як доказу у вказаному кримінальному провадженні, та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, зокрема, що незастосування в даному випадку арешту вказаного у клопотанні майна може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, пересування, оскільки на даному етапі не встановлено відомостей про відповідність вказаного майна критеріям ст. 2, 98, 170 КПК України, а також відомостей, які можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка, ймовірно, причетна до вчинення кримінального правопорушення, що є безумовними підставами для відмови у задоволенні клопотання, відповідно до вимог ч.1 ст. 173 КПК України у зв`язку із його необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 01.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України не підлягає задоволенню за необґрунтованістю. .

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Повернути тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 від 01.10.2022 майно - мобільний телефон марки «Samsung» власнику ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1