У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002402 від 12.07.2016, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2016, приблизно о 14 год. 20 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля офісу страхування, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті короткочасних, неприязних особистих стосунків, які в нього виникли з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар в область грудей та один удар рукою, затиснутою в кулак, в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани нижньої губи, забою нижньої щелепи, які згідно з висновком експерта № 751 від 26.08.2016 виникли внаслідок дії тупих твердих предметів або ударяння об такі, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, вкладаються в час події, яка відбулася 12.07.2016, і які згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений у судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження про його обвинувачення, про що подав відповідну заяву.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просив звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про що подала відповідне клопотання.

Прокурор у судовому засіданні зауважив, що враховуючи, що строки давності закінчилися, вважає можливим закрити кримінальне провадження.

Потерпілий залишив вирішення клопотання обвинуваченого на розсуд суду.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити, виходячи з наступного.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст. ст. 284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з абзацами 1, 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкримінований ОСОБА_4 кримінальний проступок вчинено 12.07.2016 та його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Таким чином, оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального проступку минуло понад два роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, не вчинив нового кримінального правопорушення та звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_4 , звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 161/694/20).
Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002402 від 12.07.2016 закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 вересня 2022 року о 16 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1