Справа № 464/5905/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/285/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2022 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

за участю прокурора ОСОБА_11

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ОСОБА_10

встановила:

даною ухвалою клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно. Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно. Продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотань про зміну обвинуваченим запобіжних заходів.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, змінити запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із тримання під вартою на заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вказує, що жодний із ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будуть переховуватися від суду, оскільки їхня попередня поведінка та міцні соціальні звязки говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вони не можуть, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані та були досліджені в під час судового розгляду.

Зазначає, що ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами та відсутній оскільки всі свідки та потерпілий вже дали покази в суді. При цьому потерпілий у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_13 неодноразово в ході проведення судового розгляду заявляв, що жодних претезій до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він не має, підтримував клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим та просив суд їх суворо не карати, а обмежитись самим мінімальним покаранням яке тільки суд може їм призначити.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони також не збираються, і протилежному немає жодних доказів, вони лише бажають стати на захист своєї батьківщини.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виявили величезне бажання вступити до лав ЗСУ та стати на захист України від Російського агресора, однак у зв`язку із тим, що вони вже на протязі 21 місяця перебувають під вартою вони цього зробити не можуть. Наголошує, що їхні батьки, родичі та друзі перебувають в Україні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хочуть стати на їхній захист під час війни та боронити свій край від загарбників, а після закінчення війни та перемоги над агресором вони готові відповідати за всі свої вчинку та сумлінно понести покарання визначене їм судом.

Вважає, що застосування запобіжного заходу м`якшого запобіжного заходу з покладенням обов`язку з`являтися до суду за першим викликом, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, та при цьому дасть їм можливість вступити до лав ЗСУ та в найкоротші строки стати до бою з ворогами у першій лінії фронту.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_9 інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_14 із тримання під вартою на домашній арешт з встановленням обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, що відповідають запобіжному заходу.

В обґрунтування вказує, ні в клопотанні, ні у своєму виступі в судовому засіданні по розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_14 , сторона обвинувачення не зіслалась на такі матеріали. Фактично, не зважаючи на чіткість і однозначність вимог закону, в частині обгрунтування ризиків відповідними матеріалами, прокурор цю вимогу проігнорував. Жодного документу, який підтверджував б, припущення висловленні прокуророму, ні суду, ні стороні захисту надано не було.

Всупереч вимог чинного законодавства, прокурор не надав суду доказів, як існування таких ризиків, так і неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку захисника, достатнім запобіжним заходом, за таких обставин може бути зокрема домашній арешт. Особливо, якщо взяти до уваги, що всі необхідні слідчі дії з обвинуваченим проведені, докази на думку сторони обвинувачення зібрані достатні і відкриті стороні захисту.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_9 змінив свої вимоги та просив визначити обвинуваченому ОСОБА_10 заставу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ОСОБА_10 підтримали подані їх захисниками апеляційні скарги, зазначили, що мають бажання обороняти державу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_11 щодо застосування до обвинувачених застави не заперечив.

Заслухавши доповідача, виступ учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляді у Сихівському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 09.06.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно взяв до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів, зокрема за ч.4 ст.187 КК України, який відноситься до особливо тяжкого із можливим призначенням покарання позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а також з огляду на особу обвинувачених, які раніше не судимі, не працевлаштовані (що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), їх сімейний і матеріальний стан, стан здоров`я, а також характер інкримінованих злочинів, та прийшов до переконання, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку можуть свідчити про те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та встановлення істини у справі. Водночас, у зв`язку із наведеним суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. При цьому, суд зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинувачених та тяжкості пред`явленого їм обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 не було визначено розмір застави.

Таке право суду передбачено, ч.4 ст. 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, наявність доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винними, особи обвинувачених, які раніше не судимі, їх сімейне і матеріальне становище, стан здоров`я, а також характер інкримінованих злочинів, виявлене бажання вступити до лав ЗСУ, приходить до висновку, про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 272910 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот десять) грн. 00 коп., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу в частині щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 слід задоволити частково
Отже, ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2022 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 слід скасувати. Продовжити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно. Визначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 розмір застави у розмірі 110 (сто десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 272910 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот десять) грн. 00 коп. кожному та у разі внесення застави, покласти на обвинувачених, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задоволити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2022 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 скасувати.

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу в частині щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 задоволити частково.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно.

Продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 розмір застави у розмірі 110 (сто десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 272910 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот десять) грн. 00 коп. кожному.

Роз`яснити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066 , банк отримувача:

ДКС України, м.Київ , , код банку отримувача (МФО) 820172. Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із м. Львова без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 30 травня 2022 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4