Справа №705/41/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2022 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_7.

при секретарі ОСОБА_8.

з участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_10.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою вчинення злочину проти основ національної безпеки України, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за завданням представника іноземної організації зібрав з метою передачі останньому відомості, що становлять державну таємницю, за наступних обставин.

27.07.2021 приблизно об 11 годині 15 хвилин ОСОБА_1 в кафе «7.40», що знаходиться в м. Умань на дорозі М12 км543+910, на виконання завдання представника іноземної держави щодо збору відомостей з обмеженим доступом, взяв для ознайомлення «Узагальнену довідку за 222 центральну артилерійську базу боєприпасів оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України станом на 31.12.2019» у ОСОБА_2 , який діяв за завданням співробітників Управління СБ України в Черкаській області в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Після цього, ОСОБА_1 розпочав ознайомлюватися зі змістом вказаного документу та здійснив його копіювання з використанням фотокамери власного мобільного телефону, з метою передачі цих відомостей представнику іноземної держави.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав повністю, та пояснив, що у 2018 році тимчасово проживав разом з сином на території Російської Федерації, де ним було придбано картку мобільного оператора РФ. На мобільний номер, придбаний у РФ, йому зателефонував невідомий, який попросив розповісти про обставини його перебування в АТО. Ними було домовлено про зустріч, під час якої йому двоє осіб, один з яких на ім`я ОСОБА_3 , повідомили про те, що вони є співробітниками розвідувального органу та запропонували йому співпрацю. У 2019 році вони спільно з сином повернулися до України і він почав проживати за місцем своєї реєстрації в м. Умані. Восени 2019 року йому зателефонували співробітники Уманського СБУ для проведення опитування і він розповів про зазначені вище обставини. В подальшому, приблизно в жовтні 2020 року знову було відновлено зв`язок між ним та особою на ім`я ОСОБА_3 , яку він сприймав як представника спецпідрозділу розвідки РФ, який зв`язався з ним телефоном та повідомив про необхідність встановлення контакту з військовослужбовцем 222 артилерійської бази боєприпасів з метою отримання певного документу, а саме довідки з узагальненою інформацією про військовий об`єкт. З даною особою він неодноразово спілкувався за допомогою телефонних розмов та переписки електронною поштою, а також неодноразово отримував від нього поштою грошові перекази за співпрацю. У той час його життєві обставини були дуже складними, він не мав постійного доходу та заробітку, відвідував групу анонімних алко- та наркозалежних, де і познайомився із військовослужбовцем 222 артилерійської бази боєприпасів на ім`я ОСОБА_4 , якому через деякий час розповів про свою співпрацю із спецслужбами РФ та необхідність отримання узагальнюючої довідки по військовій частині, за що обіцяв поділитися матеріальною винагородою, яку йому в свою чергу пообіцяв надати представник спецпідрозділу розвідки РФ. Через певний час ОСОБА_4 запевнив його, що таку довідку достати зможе. Згодом, в липні 2021 року ОСОБА_4 останній зателефонував та домовився з ним про зустріч у кафе та повідомив, що його замовлення виконане та він може отримати інформацію. Прийшовши до кафе, отримавши узагальнюючу довідку він почав її фотографувати своїм мобільним телефоном з метою подальшої пересилки електронною поштою представнику спецпідрозділу розвідки РФ. Після чого його було затримано співробітниками СБУ. За виконання цих завдань він отримував кошти у поштовому відділенні у розмірі 13 000 гривень, частку яких віддав ОСОБА_5 . Раніше йому також перерахували сім чи вісім тисяч гривень. Він усвідомлює, що отримання та передача запитуваної інформації на адресу представника спецпідрозділу розвідки РФ могло зашкодити військовому підрозділу та державі оскільки містило дані, що можуть бути державною таємницею. На цей час також усвідомлює тяжкість учиненого, щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати, взявши до уваги сімейні обставини, які склалися в період вчинення ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин скоєного кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_1 , його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а також перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , а саме склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме шпигунство, що полягало у збиранні з метою передачі представнику іноземної держави відомостей, що становлять державну таємницю, і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 111 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти основ національної безпеки, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_1 має вік 56 років, осудний, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку та під наглядом у лікаря-психіатра, згідно довідки КП «Уманська психіатрична лікарня» перебуває під наглядом у лікаря-нарколога в нарковідділенні КНП «Уманська психіатрична лікарня» з 12.07.2021 року, до кримінальної відповідальності не притягувався та не має судимостей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Статтею 65 КК України передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 111 КК України, без конфіскації майна.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Посилання прокурора та захисника в судових дебатах на наявність підстав застосування ст.69 КК України щодо можливості призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання, ніж передбачено ч.1 ст.111 КК України, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Положення ст.69 КК України надають суду право в особливих, виняткових випадках, за наявності певної сукупності передумов та підстав, певним чином скоригувати вимоги загальних засад призначення покарання, що закріплені в п.1 ч.1 ст. 65 КК України, та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене в конкретній санкції статті Особливої частини КК за вчинений злочин.

Застосування ст.69 КК України, виходячи з приписів частини першої цієї статті, є можливим лише за одночасної наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також певних позитивних даних про особу винного.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №328/3111/17, провадження №51-1200км19.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Крім того, обвинувачений активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини справи.

Суд також визнає обставиною, що пом`якшує покарання вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, які виявилися в тому, що він один виховує та утримує сина, сторонньої допомоги він не мав, у нього склалося важке матеріальне становище, він почав зловживати алкоголем, але розуміючи, що це призведе до тяжких наслідків звернувся до спеціалістів, і до лікарів і почав відвідувати групу анонімних алкозалежних, тому усі ці душевні хвилювання та важкий матеріальний стан змусив його у такий спосіб заробляти гроші.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, дослідивши та проаналізувавши зібрані та надані сторонами докази щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що встановлені по справі пом`якшуючі обставини не перебувають в такому співвідношенні одна з одною та в цілому не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину настільки, що призначення винному мінімального покарання в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення буде явно недоцільним та не відповідатиме меті покарання.

На переконання суду, конкретні обставини справи та аналіз ст. ст. 50, 65, 69 КК України в сукупності з характеризуючими обвинуваченого матеріалами, не свідчать про наявність достатньої сукупності передумов та не дають достатніх підстав для призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання, ніж передбачено ч.1 ст.111 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.07.2021 року було застосовано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, строк дії якого в ході розгляду вказаного кримінального провадження неодноразово продовжувався.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення та обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Разом з цим строк відбування покарання ОСОБА_1 слід рахувати з 27.07.2021 року, а саме з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати в розмірі 1544,58 грн., пов`язані з проведенням судової експертизи за висновком № СЕ-19/124-21/10021-ПЧ від 20.08.2021 року, які підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки вони витрачені на доведення його вини.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 65, 100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 393 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років без конфіскації майна.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту затримання, а саме з 27.07.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1544 гривні 58 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Nokia» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та мобільний телефон марки «Samsung» з сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон Україна» - знищити;

- грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень, які видані ОСОБА_2 та зберігаються в сейфі слідчого УСБУ в Черкаській області, - передати в дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7