ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1314/22 Справа № 209/2430/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочетне, Ровенського району, Саратовської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 25.06.2018 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.311 ч.1, ст.309 ч.2, ст.70 ч.1, ст.72 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, в співвідношенні ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання по вироку від 21.09.2017 року до відбуття 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України до відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк до 18.00 години 26 травня 2022 року включно.
Прийняте рішення, суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні нетяжких корисливих злочинів в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності, що свідчить про його стійку протиправну поведінку, та на даний час існують ризики того, що обвинувачений може скоїти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися і не відпали. Таким чином, суд вважав за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає, що районним судом в повній мірі не враховано, що у зв`язку з введенням військового стану на території України він має намір одразу після звільнення з-під варти стати на захист України, та приймати участь у бойових діях.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судове засідання не з`явились, заяви про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, в даному випадку без участі прокурора.
ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності прокурора.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку ОСОБА_7 та його адвоката, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.
Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 належно дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року було задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2022 року.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції врахував те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченим ОСОБА_7 вчинення нових злочинів, може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином,- є реальними
Також суд вірно врахував сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні нетяжких корисливих злочинів проти власності в період іспитового строку, та суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних які б свідчили, що ризики перестали існувати, а більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та про необхідність продовження обвинуваченому строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даному кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_7 та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому й доводи самого ОСОБА_7 про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясувавши всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є реальними, об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було логічним продовжено застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, апеляційний суд критично відноситься щодо доводів ОСОБА_7 , що після звільнення його з-під варти він прибуде до лав Збройних Сил України, остільки він реально немає досвіду участі у бойових діях.
Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим, обґрунтованим, законним, ухваленим у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, ретельно дослідженими оціненими судом.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала суду є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого, залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4