Справа № 183/2340/22
№ 1-кс/183/555/22

У Х В А Л А
29 травня 2022 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, гранатометника 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів: одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником,близько 13 годин 00 хвилин 26 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 вибути до місця розташування КСП батальйону військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_3 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.
26 травня 2022 року ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.
27 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Ураховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. 1, п.3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, та у подальшому вибув за межі фактичної зони бойових дій у м. Бахмут Донецької області, в той час як основна частина підрозділу залишилася на територію н.п. Сєвєродонецьк та Лисичанськ Луганської області. Зазначені обставини, фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407 - 408 КК України. Більше того, вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки за ним зберігається статус військовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами підрозділу настає кримінальна відповідальність
З урахуванням наявності вказаних ризиків, враховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.
Вказує, що грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмір застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення військовослужбовця за 2 місяці. Дані обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю ним внесення застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Вказав, що підозра не обґрунтована, містить характер припущення, оскільки зміст наказу, який ніби-то не виконав підозрюваний не зрозумілий. Відповідальність за ст. 402 КК України настає за невиконання наказу, який містить конкретну вимогу. Невиконання вимог загальних обов`язкових норм, що містяться у статутах, рекомендаціях, інструкціях, не може розглядатися як непокора. Відповідальність за невиконання таких загальних норм може наставати як за недбале ставлення до військової служби. За порушення ж статутних правил вартової, внутрішньої служби, правил водіння або експлуатації машин відповідальність настає за спеціальними нормами чинного Кодексу. Об`єктивних та суб`єктивних обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України пред`явлена підозра не містить. Виходячи з змістовного навантаження вказаного в підозрі наказу начальника своєму підлеглому, не зрозумілими є ті методи за допомогою яких підлеглий має досягти результату який би відповідав критерію виконаності оголошеного начальником наказу, крім того, підозра не містить визначення форми відмови військового виконувати такий наказ, крім того, має бути причинно-наслідковий зв`язок між непокорою виконувати наказ і наслідками які настали, а згідно тексту підозри не вказано про наслідки. Наказ, згідно змісту підозри, який віддав ОСОБА_7 своєму підлеглому - ОСОБА_5 є абстрактним, тобто, не конкретним, без ознак чіткої мети та механізму її досягнення, отже, є загальнообов`язковою вимогою, за не виконання якої не слідує кримінальна відповідальність. визначена, змістом підозри, формулювання непокори підозрюваного, яке виразилось у відмові виконувати наказ свого начальника - є припущенням сторони обвинувачення. Крім того зі змісту усного наказу, який вказаний в підозрі не можливо встановити розуміння підлеглим його конкретного змісту. Зазначає, про надуманість ризиків, вказаних стороною обвинувачення. Жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 84 КПК України не надано, в той час, як метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не містити на меті покарання особи, які пред`явлено підозру. Сторона обвинувачення, лише, формально перелічує передбачені законодавцем ризики та, припускає чим вони обґрунтовані без посилань на докази з матеріалів справи. Посилається на те, що підозрюваний одружений, має малолітню дитину, місце реєстрації, добровільно повернувся до України для виконання військового обов`язку з захисту Батьківщини, добровільно надавав допомогу в забезпеченні боєздатності армії України, придбавав засоби захисту та розвідки за власні кошти для себе та інших військовослужбовців. Не має наміру переховуватися та залишати військову службу, знищувати докази, незаконно впливати на будь-кого. Звертає увагу, що сторона обвинувачення повідомила про підозру 27 травня 2022 року о 20:28 год., в той час, як ОСОБА_5 затриманий 26 травня 2022 року о 18:28, тобто, в строк який перевищує 24 години з моменту затримання. Тобто, сторона обвинувачення допустила пропуск строку повідомлення про підозру особі затриманій в порядку ст. 208 КПК України. При цьому об`єктивних обставин, що унеможливлюють вручення затриманій особі письмового повідомлення про підозру у строки, встановлені статтею 278 КПК України не вказано. Сторона обвинувачення допустила порушення норм процесуального права чим незаконно позбавила волі підозрюваного. Вказує, що єдиною доказовою базою причетності підозрюваного до інкримінованого йому діяння є інформація, яку повідомляє свідок, інших доказів, які поза всяким сумнівом підтверджували б причетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення до клопотання не надає. На час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування виключного запобіжного заходу підозрюваному є обґрунтовані сумніви в тому, що повідомлена йому підозра є такою, яка поза всяким сумнівом може переконати об`єктивного слухача в тому, що ця особа могла вчинити те, що їй інкримінують. Зазначає на неналежності доказів у виді протоколів допиту свідків. Крім того, вказує на свавілля сторони обвинувачення при визначенні застави у розмірі більшому, від встановленого для особливо тяжкого злочину. Крім того наголосив, що засоби, які надавалися для виконання відданого наказу не забезпечували можливість його виконання. Підозрюваний не відмовлявся виконати наказ, декілька разів наголосивши на цьому та заявивши про необхідність вжиття адекватних заходів для виконання наказу. Зазначив на відсутність наслідків невиконання наказу.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Підтримав позицію захисника. Пояснив, що добровільно повернувся з-за кордону до України після оголошення воєнного стану, добровільно для потреб армії витратив від 8 до 10 тисяч доларів США на допомогу ЗС України. Вказує на незаконність, вибірковість та показовість пред`явленої йому підозри у вчиненні правопорушення, який він не вчиняв. Наказ, наданий командиром був не зрозумілий, не містив конкретних даних, був не чіткий. Вказав на неодноразове порушення своїх прав під час служби, незрозумілість наказу, застосування примусу під час його надання. Не виконання обов`язків керівництвом, не надання допомоги під час виконання обов`язків. Виконання наказу в тому вигляді та за тієї обстановки, при наявних засобах призводило до невідворотних наслідків. Вказав, що не відмовлявся виконувати наказ та просив лише дотримання його прав та надання засобів для можливості виконання наказу. Зазначив, що має міцні соціальні зв`язки. Під час бойових дій, окрім безпосередньої участі, допомагав власними силами в евакуації поранених.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази виходжу з такого.
26 травня 2022 року о 17:00 год. ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.В судовому засіданні підозрюваний та його захисник вказували, що затримання відбулося о 18:20 18:28 год. Водночас, під час дослідження протоколу затримання визнали час затримання, як 17:00 год.
Досліджуючи позицію сторони захисту на порушення стороною обвинувачення строків, встановлених ч. 2 ст. 278 КПК України слідчий суддя виходить з наступного.
Протокол затримання вказує на затримання підозрюваного 26 травня 2022 року о 17:00 год. в м.Бахмут. Підпис ОСОБА_5 в повідомленні про підозру вчинено 27 травня 2022 року о 20:29 год.
У відповідності до Переліку територіальних громад, що розташовані в раи?оні проведення воєнних (бои?ових) діи? або які перебувають в тимчасовіи? окупаціі?, оточенні (блокуванні) станом на 24 травня 2022 року, затверджении? наказом Міністерства з питань реінтеграціі? тимчасово окупованих територіи? Украі?ни від 25 квітня 2022 року № 75 зі змінами та доповненнями, Бахмутська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку.
Згідно з ч. 7 ст. 615 КПК України, у разі наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють вручення затриманій особі письмового повідомлення про підозру у строки, встановлені статтею 278 цього Кодексу, якщо такі процесуальні дії здійснюються в умовах воєнного стану, строк для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі може бути продовжено до сімдесяти двох годин.
За таких обставин, враховуючи місце затримання підозрюваного, загальнодоступну інформацію у вигляді вказаного Переліку, слідчий суддя не вбачає порушення ч. 2 ст. 278 КПК України та дотримання стороною обвинувачення положень ч. 7 ст. 615 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Ураховуючи зібрані органом досудового слідства та надані суду докази, зокрема: протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, протокол огляду від 27 травня 2022 року, досліджений в судовому засіданні відеозапис від 26 травня 2022 року, з якого вбачається віддання конкретного наказу ОСОБА_7 щодо вибуття за повідомленими координатами та повідомлення, в тому числі і ОСОБА_5 перед значною кількістю людей про незрозумілість можливості фактичного виконання наказу через обставини, пов`язані з бойовими діями, його абсурдність та злочинність, відеозапис від 26 травня 2022 року, згідно з яким вбачається віддання конкретного наказу ОСОБА_7 . ОСОБА_5 , запитання останньому, повторене не менш шести разів, чи відмовляється він від його виконання та відповідь підозрюваного не менш шести разів, що він не відмовляється виконувати наказ, але не з таким озброєнням та не з таким керівництвом, витяг з наказу № 2 від 12 березня 2022 року, копію військового квитка ОСОБА_8 , в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 402 КК України.
При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Слідчий суддя, з огляду на позицію сторони захисту та неявку з поважних причин свідка ОСОБА_7 , оцінює критично докази у виді протоколів допиту свідків, в тому числі і ОСОБА_7 , водночас іншими доказами в їх сукупності в цілому доводиться обґрунтованість та достатність пред`явленої підозри.
При цьому, посилання підозрюваного та захисника на те, що підозра не є обґрунтованою та не відповідає зібраним доказам, спростовуються протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 26 травня 2022 року, протоколом огляду відеозапису від 27 травня 2022 року, оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, якими підтверджується вимога розумної підозри. Посилання на те, що наказ був незаконним не впливає на обґрунтованість та розумність підозри на стадії досудового розслідування та розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки ч. 4 ст. 402 КК України не включає в собі такої ознаки, як законність чи не законність невиконаного наказу та не може бути предметом розгляду слідчим суддею на стадії досудового розслідування, виходячи з розуміння положення Розділу VIII КК України. Крім того, не знайшли свого підтвердження посилання сторони захисту на неузгодженість підозри наданим доказам через вказану локалізацію місця в дослідженому в судовому засіданні доказі.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на значній відстані від органу досудового розслідування, а також той факт, що військова частина НОМЕР_1 , у якій ОСОБА_5 проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України в Луганській та Донецькій областях.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, пред`явлення органом досудового розслідування підозри за ст.ст. 407 408 КК України, наявність офіційного джерела доходів спростовують доводи слідчого про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.
Слідчий суддя враховує наявність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, враховуючи його сімейний стан, малолітню дитину на утриманні, зареєстроване місце проживання, водночас враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в бойовій обстановці. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів, абстрактність ризиків, не приймає до уваги.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії російської федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2022 року включно у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок.
В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) з`являтися на виклики до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали суду надати підозрюваному ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 09:30 годині 31.05.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1