Номер провадження: 11-кп/813/545/22
Справа № 499/780/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000653 від 25.05.2020 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 20.09.2021 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Соболівка Теплицького району Вінницької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст. 75, п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінальному провадженні.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, 25 травня 2020 року, біля 02 год. 55 хв., у темний час доби, більш точний час слідством не встановлений, керуючи технічно справним автомобілем марки «MERSEDES-BENZ 310 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах незначного дощу, по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю, здійснював рух на 404 кілометрі + 900 метрів автомобільної дороги «Київ-Одеса», у напрямку міста Одеса, порушуючи вимоги пункту1.5, підпункту «б» пункту 2.3, пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі - також ПДР), відповідно до яких, він повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди повинен вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, своєчасно не зменшив швидкість руху та допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на задню частину напівпричепа «МЕТАСО», державний номерний знак НОМЕР_2 , у складі автопоїзду з тягачем «VOLVO FH12», державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на проїзній частині, біля правої її межі, у попутному напрямку (далі - також ДТП).
У результаті ДТП пасажиру автомобіля ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: саден та забійної рани голови, крововиливу в м`які тканини голови; рвано-забійні рани в ділянці правої ключиці; масивну ділянку осадження тулуба справа, масивних крововиливів та розмічення м`яких тканин тулуба справа; багато уламкового перелому грудинного кінця ключиці, розтрощення 1-6-го правих ребер поміж середньо ключичною та задньою пахвовою лініями з розривами пристінкової плеври, переломи 7-12-го правих ребер по середній пахвовій лінії, розриву зв`язкового апарату хребта та міжхребцевого диска поміж 3-м та 4-м хребцями грудного відділу з забоєм спинного мозку,надривів та розривів легень; крововиливу біля воріт печінки та під капсулу її правової частки, крововиливів біля судинних ніжок обох нирок, рвано-забійної та забійної рани лівої кисті, садна 3-5го пальців лівої кисті, синців та саден правого плеча, синця та забійної рани правого передпліччя, множинних синців правого стегна, забійної рани правої гомілки, множинних саден лівого стегна, ділянки колінного суглоба та гомілки, закритого перелому правої плечової кістки, відкритого перелому обох кісток правого передпліччя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які за своїми критеріями є небезпечними для життя, та за висновком судово-медичної експертизи призвели до настання її смерті на місці події.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважає, що вирок є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при звільненні від відбування покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 75 КК України, суд не зазначив від якого саме покарання обвинуваченого звільнено з випробуванням, а саме від основного - у виді позбавлення волі, чи від додаткового - у виді позбавлення права керування транспортними засобам, чи звільнено з випробуванням від основного та від додаткового. Прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування строком на 1 рік 2 місяці, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Оскаржений вирок суду першої інстанції частково відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за погодженням зі сторонами судового розгляду, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, а також врахував позицію потерпілої сторони, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі.
З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Водночас, врахувавши тяжкі наслідки злочину, суд першої інстанції вважав за доцільне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення вимог кримінального закону, допущених судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з випробуванням, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 75 КК України, оскільки судом не зазначено від якого саме покарання звільнено ОСОБА_7 з випробуванням, тобто від основного - у виді позбавлення волі, чи від додаткового - у виді позбавлення права керування транспортними засобам, або чи звільнено обвинуваченого з випробуванням від основного та від додаткового покарання одночасно.
Таким чином, слід констатувати, що поза увагою суду першої інстанції залишилися вимоги ст. 75 КК України, відповідно до якої не передбачено можливості звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України судом першої інстанції допущене неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність,яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому вирок в цій частині не можна вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 409 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1-ої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення від відбування покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуваннюв частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420 , 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 20.09.2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4