Справа № 343/1628/20
Провадження № 11-кп/4808/13/22
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілих-адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000331 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_12 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до ТОВ "Бест-Лайн, ПрАТ "УСК ""Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушення:

в частині стягнення з ТОВ "Бест-Лайн" на їх користь моральної шкоди - закрито у зв`язку з відмовою позивачів від позову та прийняття відмови судом.

в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" витрат на поховання, лікування, шкоди, завданої смертю потерпілого та спричиненої моральної шкоди - задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 по 18 892( вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яності дві ) гривні спричиненої моральної шкоди кожному.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_10 12 606( дванадцять тисяч шістсот шість) гривень витрат на поховання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_10 52 644 (п`ятдесят дві тисячі шістсот сорок чотири) гривні 18 коп. витрат на лікування ОСОБА_15 ..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ОСОБА_14 50 890 (п`ятдесят тисяч вісімсот дев`яносто) гривень, 32 коп. шкоди завданої смертю потерпілого.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

27 липня 2020 року близько 16 години, у світлу пору доби та дощову погоду водій ОСОБА_8 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки DAF, модель FТХТ 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Д.Галицького у м. Долина Івано-Франківської області, по якій проходить автодорога Н-10 сполученням "Стрий-Чернівці-Мамалига", у напрямку на м. Калуш.

В цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху, у напрямку міста Болехів, рухався легковий автомобіль марки "Опель Кадет", реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , у салоні якого, крім водія, на передньому пасажирському сидінні, знаходився ОСОБА_15 .

При наближенні до ділянки автодороги Н-10 з небезпечними поворотами, на якій визначено обмеження максимальної швидкості до 40 км/год., та яка відмічена дорожніми знаками 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)», 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" з табличкою до дорожнього знаку 7.2.1 «Зона дії», якою позначена довжина небезпечної ділянки протяжністю 1 км, 1.3.1 "Декілька поворотів" та 1.7 «Крутий спуск», водій ОСОБА_8 , будучи, відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, учасником дорожнього руху, діючи в умовах обмеженої видимості проїзної частини дороги по напрямку руху та у порушення вимог пунктів 1.2, 1.5, підпунктів «б», «д» пункту 2.3, пунктів 12.1, 12.2, 12.3, підпункту «б» пункту 12.9, підпункту «а» пункту 12.102 та пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив грубу неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху і, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку і стан дорожнього покриття, яке було мокрим, та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, безпечно керувати ним і не створювати небезпеки іншим учасникам руху, проігнорував вимоги вказаних вище дорожніх знаків і, не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням транспортного засобу та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки "Опель Кадет" під керуванням водія ОСОБА_10 з подальшим виїздом за межі автомобільної дороги.

При цьому водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги вказаних Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2, згідно якого, в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5, згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 «б», згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п. 2.3 «д», згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.2, згідно якого, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п. 12.3, згідно якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.9 «б», згідно якого водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил дорожнього руху;

п.12.102", п.п. "а", згідно якого обмеження дозволеної швидкості руху вводяться постійно виключно на небезпечних ділянках доріг та вулиць (небезпечні повороти, ділянки з обмеженою видимістю, місця звуження дороги тощо);

п. 13.3, згідно якого, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України сталась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автомобіля марки "Опель Кадет", реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки та її органів з переломами 6, 7, 8 ребер зліва, з крововиливами в 1, 2 міжребер`я; переломами 5, 6, 7 ребер справа, з крововиливами в 6, 7, 8, 9 міжребер`я, забоєм легень та серця; закритої тупої травми живота та його органів з розривом селезінки (що викликало необхідність проведення операції - спленектомїї 28.07.2020), з крововиливами в жирову капсулу обох нирок, обидва куполи діафрагми, брижу товстого та тонкого кишківника, крововиливом в правий наднирник; закритої тупої травми тазу з лінійним поперечним переломом правої клубової кістки з переходом на праву сідничну кістку, переломом верхньої гілки глекової кістки зліва у середній третині, повним розривом крижово-клубового з`єднання зліва, з крововиливами в м`які тканини в ділянці правої клубової кістки; закритої тупої травми правої нижньої кінцівки з внутрішньо суглобовим переломом головки стегнової кістки та багатоуламковим переломом шийки стегнової кістки з крововиливами в цій ділянці та крововиливами в ділянці колінного суглобу, які ускладнились поліорганною недостатністю, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, яка наступила у лікувальному закладі 09.08.2020 року о 23 годині 45 хвилин.

Не погодившись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та прокурор Долинського відділу Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами та застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Захисник вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_8 призначено покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість. Зокрема вказує, що судом не враховано те, що ОСОБА_8 визнав фактичні обставини згідно обвинувального акту. Також захист просив суд врахувати при призначенні покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та критичне ставлення, до вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину з необережності, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Крім того, захисник звертав увагу суду на характеризуючі особу обвинуваченого дані, а саме: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, наявність постійної реєстрації, наявність сім`ї, наявність офіційної роботи, як джерела отримання доходів, наявність позитивних характеристик з місця проживання та роботи. Також вважає, що суд першої інстанції у вироку належним чином не обґрунтував підстави неврахування висновку досудової доповіді на ОСОБА_8 . Так, згідно висновку органу пробації, є низькими ризики щодо повторного вчинення ОСОБА_8 злочину і небезпеки для суспільства, та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Враховуючи вказані обставини, вважає можливим призначення ОСОБА_8 мінімального покарання та звільнення від його відбування з встановленням іспитового строку.

Прокурор Долинського відділу Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_12 просила скасувати вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, який визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні від апеляційної скарги відмовився у порядку ст.403 КПК України та його відмова прийнята.

Адвокат ОСОБА_16 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , в якому просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора та відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого. Вказує, що судом безпідставно враховано при призначенні покарання ОСОБА_8 такі обставини, як часткове визнання вини та щире каяття. Так, обвинувачений під судового розгляду давав суперечливі показання та всіляко намагався перекласти відповідальність на іншого учасника даної ДТП ОСОБА_10 та лише після дослідження усіх доказів у справі, визнав вину частково. Також обвинувачений за весь час розгляду справи з моменту ДТП взагалі не вжив заходів до відшкодування збитків, не відшкодував ні вартості лікування, ні збитків, пов`язаних із знищенням транспортного засобу, ні вартості надгробного пам`ятника. Більше того, обвинувачений попросив вибачення у вдови померлого тільки в останньому судовому засіданні, що фактично носило вимушений характер.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 подала клопотання, в якому вказала про добровільне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_8 заподіяної потерпілим шкоди та просила долучити до матеріалів справи копії підтверджуючих документів.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та просили звільнити обвинуваченого від відбування покарання у відповідності до вимог ст.75 КК України;

- потерпілий ОСОБА_10 та його представник-адвокат ОСОБА_11 просили задовольнити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , оскільки на даний час обвинувачений повністю сплатив грошові кошти щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та умовного звільнення обвинуваченого від відбування покарання у відповідності до вимог ст.75 КК України і вважав судове рішення законним та справедливим.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин встановлених судом є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржуються.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Згідно з положеннями ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону та призначаючи покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий (а.с.108 т.2), має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.112 т.2), одружений ( а.с.119 т.2), має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.250 т.1), працює з 22.07.2020 року водієм транспортних засобів ТОВ "Бест-Лайн" ( а.с.110 т.2), позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.109, 115 т.2), а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання часткове визнання вини, розкаяння у вчиненому, позитивну характеристику з місця працевлаштування та проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді інспектора Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації в Житомирській області » від 25.11.2020 року, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства - низький, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе (а.с.81-82 т.1).

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається захисник, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відшкодував потерпілим завдану шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, вирішуючи питання про можливість застосування ст. 75 КК України, враховує, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, особу винного, а зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, а також те, що згідно висновку органу пробації, виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі можливе.

Отже, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та вищевказані обставини стосовно особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який під час апеляційного розгляду повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відшкодував потерпілим завдану шкоду, приймаючи до уваги , що потерпілий та його представник не заперечують проти умовного звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

При визначенні обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого та тривалості іспитового строку, колегія суддів враховує характер і тяжкість вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.

На думку колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Так, відповідно до ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року з випробуванням, за умови, що протягом двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5