Єдиний унікальний номер: 378/865/21
Провадження № 1-кп/378/10/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 0002376, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта профільна середня, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 3 жовтня 2021 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом із ОСОБА_8 по місцю свого проживання, у власному будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, наблизився до останнього, якому дерев`яною табуреткою наніс не менше 2 ударів по голові, внаслідок чого, він впав на підлогу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в подальшому, ОСОБА_7 взявши металеву кочергу, якою наніс не менше 10 ударів по голові та обличчю ОСОБА_8 , завдавши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові та обличчі, переломи кісток склепіння черепа, перелом кісток носа та верхньої щелепи справа. Внаслідок перелому кісток лицьового черепа, що призвели до аспірації кров`ю, на це вказують численні забійні рани обличчя та волосяної частини голови, ушкодження зовнішньої пластини кісток склепіння черепа, перелом кісток носа та верхньої щелепи справа; морфологічні ознаки аспірації кров`ю, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; порушення реологічних властивостей крові, потерпілий ОСОБА_8 помер на місці.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину визнав, суду показав, що 3 жовтня 2021року, вранці, точного часу не пам`ятає, до нього, за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , прийшов ОСОБА_9 , з яким він вживав спиртні напої та якого в подальшому провів за ворота свого домогосподарства, а сам пішов займатися по господарству. Через 30 хв. він, зайшовши у будинок, побачив, що над його плачучим сином ОСОБА_10 , який є інвалідом з дитинства, схилився потерпілий. Заспокоюючи сина, який плакав, вирішивши, що потерпілий знущався над ним, та розізлившись на нього за це, він вдарив ОСОБА_11 рукою в груди. Після цього, ОСОБА_9 пішов в іншу кімнату. Пішовши за ним, він взяв табуретку за ніжку, сідушкою якої двічі вдарив по голові Степана, який стояв до нього спиною, а потім впав. В подальшому, він взяв металеві кочергу, якою також ударив ОСОБА_12 , але куди наносив удари, не пам`ятає. Також показав, що, «у стані хвилювання можливо щось я не пам`ятаю, але кількість ударів пам`ятаю точно, якби наніс 16, то б голова і відпала б». Умислу убити ОСОБА_11 у нього не було.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 суд згідно ст. 23 КПК України бере до уваги, оскільки вони підтверджуються висновком судово-медичного експерта № 188 від 4 жовтня 2021 року.
Винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину, крім показань обвинуваченого, підтверджується дослідженими письмовими доказами та показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_13 ..
Так, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 3 жовтня 2021 року, близько 12 год., до неї зателефонував староста с. Винарівка ОСОБА_13 , який повідомив, що її чоловік помер. Отримавши дане повідомлення, вона пішла в центр с. Винарівка, де зустріла працівників поліції, які показали їй фото, на якому вона впізнала свого чоловіка, після чого втратила свідомість. На місці події вона не була. Які саме пошкодження були на тілі ОСОБА_8 вона не бачила, оскільки воно було накрите. Просить суд призначити ОСОБА_7 міру покарання у виді 10-ти років позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_13 , показав, що близько року тому, точної дати не пам`ятає, працівники поліції запросили його бути понятим при огляді житлового будинку, який належить ОСОБА_7 .. З ним також був інший понятий - ОСОБА_14 . Перебуваючи на місці події, він бачив на подвір`ї вказаного домогосподарства ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та повідомив, що вбив злодія. Вони постійно були присутніми при огляді місця події, по завершенню якого підписали відповідний протокол огляду місця події. ОСОБА_7 при огляді місця події був присутній у дворі даного домогосподарства та жодних зауважень від нього не надходило. У його присутності останній дозволу на огляд місця події не давав.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному вбивстві доводиться наступними доказами, процесуальними джерелами яких, крім наведених вище показань, є речові докази, документи, зібрані після внесення 3 жовтня 2021 року о 18 годині 05 хвилин (т. 1 а.с. 52-53) відомостей до ЄРДР за № 0002376 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, по факту вбивства ОСОБА_8 , а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 3 жовтня 2021 року, з фото таблицями до нього (т. 1 а. с. 59-91), дозвіл на проведення якого з метою належного процесуального оформлення надано ОСОБА_7 (т. 1 а. с. 58), під час якого проведено огляд будинку по АДРЕСА_1 , в ході якого в одній із кімнат на підлозі виявлено тіло ОСОБА_8 , без ознак життя, в якого на бороді - два ушкодження у вигляді рубаних ран; на правій щоці - ушкодження у вигляді рубаної рани, над правою бровою - три ушкодження у вигляді рубаних ран; на потилиці (задній частині голови) - ушкодження у вигляді розривів м`яких тканин в тем`яній частині; розірване праве вухо; пошкоджені кістки черепу у вигляді рани круглої форми. Під ОСОБА_8 виявлена верхня частина табуретки та дві ніжки, з речовиною бурого кольору, схожою на кров. На меблях, стінах, дверях вказаної кімнати виявлено плями бурого кольору схожі на кров. За холодильником виявлено частину плоті трупа, дерев`яні предмети та металеву кочергу. Під час огляду місця події було вилучено: змив речовини бурого кольору з порогу між кімнатами № 2 та № 4; змив речовини бурого кольору зі стіни кімнати № 4; змив речовини бурого кольору з холодильника в кімнаті № 4; змив речовини бурого кольору з дерев`яних дверей між кімнатами № 4 та № 5; змив речовини бурого кольору зі стіни кімнати № 5; фрагменти плоті трупа; чотири дерев`яні ніжки, одна з яких з перемичкою, три перемички, зламана верхня частина табуретки зі слідами речовини бурого кольору; металеву кочергу зі слідами речовини бурого кольору, які постановою слідчого від 04.10.2021 визнано речовими доказами (т. 1 а.с. 108-109), на які ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 5 жовтня 2021 року накладено арешт (т. 1 а. с. 110-112);

- даними рапорту старшого оперуповноваженого СРЗПО ВКП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (т. 1 а.с. 92), відповідно до яких 3 жовтня 2021 року на гарячу лінію НОМЕР_1 надійшло повідомлення від ОСОБА_15 про те, що їй зателефонував колишній чоловік ОСОБА_7 , який за місцем свого проживання виявив чоловіка без ознак життя та просить викликати поліцію. Виїздом на місце події 3 жовтня 2021 року було виявлено та затримано ОСОБА_7 , на одязі якого наявні сліди речовини бурого кольору, зовні схожі на кров, який повідомив, що наносив удари ОСОБА_16 , внаслідок чого останній помер на місці;

- висновком судово-медичного експерта № 188 від 4 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 96-98), відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від переломів кісток лицьового черепа, що призвели до аспірації кров`ю. На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: численні забійні рани обличчя та волосяної частини голови, ушкодження зовнішньої пластини кісток склепіння черепа, перелом кісток носа та верхньої щелепи справа; морфологічні ознаки аспірації кров`ю, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; порушення реологічних властивостей крові. Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові та обличчі, переломи кісток склепіння черепа, перелом кісток носа та верхньої щелепи справа, виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , виникли від неодноразової ударної дії тупого предмета (ів). Забійні рани голови мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом зовнішньої пластини кісток склепіння черепа мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Перелом кісток носа та верхньої щелепи справа, що супроводжувались кровотечею з попаданням крові в дихальні шляхи та легені, що призвели до смерті від аспірації кров`ю та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Вище описані тілесні ушкодження на голові виникли від прямої неодноразової (не менше 16 разів) дії тупого предмета (ів), які могли мати обмежену плоску поверхню та ребро, і могли виникнути від дії табуретки та кочерги в термін та при обставинах, вказаних в постанові. Ступінь вираженості лейкоцитарної реакції в ушкоджених тканинах дозволяють судити, що з моменту заподіяння тілесних ушкоджень та настанням смерті пройшов короткий проміжок часу (не більше 30 хв.). З вище описаними тілесними ушкодженнями потерпілий міг виконувати активні дії короткий проміжок часу по мірі нарастання асфіксії та ускладнення стану. Вище описані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні потерпілого з висоти власного зросту, про що свідчить характер тілесних ушкоджень. На момент смерті ОСОБА_8 , знаходився в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком судово-медичного експерта № 188/140Д від 19 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 141), відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від перелому кісток лицьового черепа, що призвело до аспірації кров`ю. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 могли бути спричинені за обставин, вказаних підозрюваним, ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участі від 06.10.2021 року;

- висновком судово-медичного експерта-імунолога № 199 від 22 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 99-101), відповідно до яких кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ0. У фрагментах м`яких тканин, вилучених при ОМП, в об. №№ 1-3, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об. №№ 1-3, у фрагментах м`яких тканин виявлений антиген А, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичного експерта-імунолога № 200 від 23 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 102-104), відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ0. На ватних тампонах аплікаторів зі змивами об. №№ 1, 2, надісланими на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об. №№ 1, 2 виявлений антиген А. Отже, ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичного експерта-імунолога № 201 від 24 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 105-107), відповідно до яких кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ0. На ватних тампонах експертних аплікаторів зі змивами, вилученими при ОМП, в об. №№ 1-3, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об. №№ 1-3, на ватних тампонах виявлений антиген А, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії від 6 жовтня 2021 (т. 1 а.с.182-186), під час якого ОСОБА_7 на місці події в домогосподарстві за місцем його проживання в АДРЕСА_1 розповів та продемонстрував, як відбулися події 03.10.2021, зокрема вказав, що він, зайшовши у будинок, побачив, що над його плачучим сином ОСОБА_10 , який є інвалідом з дитинства, схилився потерпілий. Заспокоївши сина, він, розізлившись на ОСОБА_11 , розвернув його та вдарив правою рукою у груди один раз, після чого, останній пішов у іншу кімнату. В подальшому, взявши табуретку за ніжку, сідушкою якої він вдарив по голові, зверху, Степана, який стояв до нього спиною. Після нанесення даних ударів ОСОБА_9 пішов далі. Знаходячись у наступній кімнаті, він ще раз наніс удар останньому сідушкою вказаної табуретки. В результаті чого, потерпілий впав на спину головою до обвинуваченого. Після цього, у нього у руках залишилося дві ніжки від вищевказаної табуретки, якими він ОСОБА_11 не бив, а викинув. В подальшому, кочергою, яка стояла біля печі, наніс останньому два удари по голові, але куди точно не дивився. Кинувши кочергу, зателефонував до знайомої, яку попоросив викликала поліцію та швидку медичну допомогу, і, забравши ОСОБА_10 , вийшов з будинку, у якому інших осіб не було, тому ніхто крім нього не міг нанести тілесні ушкодження потерпілому. Бив ОСОБА_12 , щоб захистити сина та тому, що він проник до його будинку без запрошення.

Проте, суд вважає, що посилання сторони захисту на те, що огляд місця події був проведений з порушенням вимог процесуального закону без дозволу суду та/або згоди обвинуваченого, а відтак протокол цієї слідчої дії є недопустимим доказом, не ґрунтується на вимогах закону. При цьому, суд виходить з правової позиції, яка висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 5 вересня 2019 року справа № 518/203/17, де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.
Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.
У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Судом було встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення про смерть ОСОБА_8 .. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, 3 жовтня 2021 року було здійснено огляд житлового будинку обвинуваченого ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , в процесі якого виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті.
Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.
Враховуючи те, що огляд місця події був проведений у відповідності до вимог процесуального закону, під час його проведення з дотриманням вимог цього закону було виявлено та вилучено труп ОСОБА_8 , тому суд не може погодитися з доводами сторони захисту про недопустимість доказів, отриманих внаслідок огляду місця події і суд не знаходить підстав для застосування до таких доказів доктрини «плодів отруйного дерева».
Крім того, суд зазначає, що заява обвинуваченого ОСОБА_7 про дозвіл на проведення огляду в належному йому житловому будинку була написана ним 3 жовтня 2021 року.
В зв`язку з цим суд вважає за необхідне з`ясувати суть концепції «плодів отруєного дерева» у відповідності з практикою ЄСПЛ, на яку посилається сторона захисту.
Цей термін розкрито у п. 66 рішення ЄСПЛ «Яременко проти України № 2»: «Суд доходить висновку, що нове рішення, ухвалене у справі заявника, переважною мірою знову ґрунтувалося на тих самих доказах, отриманих у порушення процесуальних прав заявника, та при цьому існували серйозні твердження, які органи влади так і не спростували, що усі визнавальні покази було отримано під примусом, а отже вони були «плодом отруйного дерева» (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», п. 168).
Тобто доктрина пов`язується з проблемою використання доказів, хоча і законних за формою, але з відповідними істотними порушеннями у самому їхньому змісті. Тож концепцію «плодів отруйного дерева» треба подавати з погляду способу отримання доказів, їхнього процесуального оформлення та диференціації процесуальних порушень на істотні та неістотні.
При цьому Конвенція не передбачає правила для розгляду доказів (Мантованеллі проти Франції, п.34). Прийнятність доказів і порядок їх розгляду, у першу чергу, регулюються національним законодавством і національними судами. Теж саме стосується і доказової цінності свідчень і зобов`язання доказування (Тіманн проти Франції і Німеччини). Національні суди також оцінюють релевантність представлених доказів (Сентро Європа 7 С.Р.Л. проти Італії та Ді Стефано проти Італії), п.198), а завданням ЄСПЛ відповідно до Конвенції є визначення справедливості провадження загалом, враховуючи порядок прийняття доказів (Ельсгольц проти Німеччини), п.66). Водночас слід зазначити, що відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими. Тобто, слід надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду у цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом проведено справедливо, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, що констатовано у рішенні ЄСПЛ у справі Хан проти Сполученого Королівства.
Тому, виходячи з такої позиції, суд приходить до висновку про прийнятність вищезазначених доказів, а тому відповідно і не знаходить підстав для визнання їх недопустимими.
За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Необхідно врахувати те, що за змістом докази поділяються на прямі, які безпосередньо вказують на наявність або відсутність конкретної обставини, що входить до предмета доказування, та непрямі, які прямо не вказують на ці обставини, але за їх допомогою можна зробити висновок про можливість (або неможливість) існування цих обставин. Останні зазвичай можуть указувати на проміжні факти, які підтверджують предмет доказування в сукупності з іншими доказами.
А тому, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведеність винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільного небезпечного діяння, яке містить склад злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_8 ..
Також показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не давав дозволу на огляд місця події, а заяву про надання дозволу на огляд його будинку писав у інший день,та відсутність понятих при проведенні огляду місця події, суд оцінює критично, вважає їх способом захисту обвинуваченого з метою уникнути відповідальності або пом`якшити свою участь в скоєнні злочину, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом, а саме письмовою заявою про надання добровільної згоди на проникнення слідчого до його житлового будинку саме від 3 жовтня 2021 року, протоколом огляду місця події від 3 жовтня 2021 року, з власноручними підписами понятих та показаннями свідка ОСОБА_13 .
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно протоколу освідування особи від 3 жовтня 2021 року (т .1 а. с. 93-94) та роздруківки письмового результату тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» Алкотест ARBL 0625 (т. 1 а.с. 95) ОСОБА_7 3 жовтня 2021 року, о 20 год. 00 хв., був освідуваний на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» Алкотест, результат якого 1,74% проміле алкоголю.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 145 від 29 червня 2022 року (т. 2 а.с. 105-106) психологічний аналіз матеріалів кримінального провадження та результати проведеного обстеження дозволяють зробити висновок, що підекспертний під час скоєння інкримінованих дій не перебував у стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність. Про це свідчить відсутність характерних для них станів феноменологічних ознак розвитку цих станів у вигляді гострого звуження свідомості, забування подій, неконтрольованої рухової активності з багаточисельними автоматизмами, глибокої постафективної психічної та фізичної астенії. Крім того, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що не дозволяє кваліфікувати його стан на той період як фізіологічний. Його поведінка під час скоєння інкримінованих дій мала характер збудження п`яної людини з проявами агресії. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій не перебував у стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 644 від 10 листопада 2021 року (т. 1 а. с. 138-140), відповідно до яких ОСОБА_7 перед скоєнням інкримінованих йому дій страждав на легкий когнітивний розлад. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він потребує лікування від даного захворювання на загальних підставах. Протипоказань до такого лікування у нього не виявлено. ОСОБА_7 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на - легкий когнітивний розлад. За своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на - легкий когнітивний розлад. За своїм психічним станом на даний час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Отже, наявні у ОСОБА_7 на час скоєння злочину психічні розлади, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Положеннями ст. 20 КК України визначено, що підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, на підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта № 644 від 10.11.2021, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_7 обмежено осудним.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинувачуваному ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинувачуваного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Судом враховується те, що обвинувачуваний вчинив особливо тяжкий злочин, визнає вину в його скоєнні.

Аналіз даних про особу обвинувачуваного вказує на те, що він є особою похилого віку, пенсіонером за віком (т. 1 а.с. 142-144), по місцю проживання характеризується незадовільно (т 1 а. с. 146), раніше не судимий (т. 1 а. с. 145), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т .1 а. с. 148, 149).

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує йому покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи у сукупності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України зазначені вище обставини, із урахуванням обставин вчинення злочину, способу вчинення, наслідки, які вказують на суспільну небезпечність обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання, його відношення до скоєного, відсутність судимостей, визнання судом обвинуваченого обмежено осудним (а тому зазначення останнім при дачі показань, що він наніс тільки два удари, не може бути визначальним при обранні йому реального виду покарання) суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у вчиненні злочину, у виді позбавлення волі, бо саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, розглянув питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.ст. 69, 75 КК України і з урахуванням обставин вчинення ним злочину, підстав для їх застосування не знаходить.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 3 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 54-57), 3 жовтня 2021 року, о 19 год. 20 хв., ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, в якого вилучено мобільний телефон Nomi 04751 та одяг: сорочку, підштанки та футболку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які постановою від 04.10.2021 визнано речовими доказами (т.1 а.с. 108-109), на які ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 5 жовтня 2021 року накладено арешт (т. 1 а.с. 113-116).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 5 жовтня 2021 року (т. 1 а. с. 128-132) до ОСОБА_7 з 15 год. 00 хв. 3 жовтня 2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 1 грудня 2021 року, який ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 26 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 133-137), продовжено до 4 січня 2022 року; ухвалою Ставищенського районного суду від 30 грудня 2021 року продовжено до 28 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 162), ухвалою Ставищенського районного суду від 14 лютого 2022 року продовжено до 15 квітня 2022 року (т. 1 а.с. 207), ухвалою Ставищенського районного суду від 8 квітня 2022 року продовжено до 6 червня 2022 року (т. 1 а.с. 229), ухвалою Ставищенського районного суду від 2 червня 2022 року продовжено до 31 липня 2022 року (т.2 а.с. 32), ухвалою Ставищенського районного суду від 19 липня 2022 року продовжено до 16 вересня 2022 року ( т. 2 а.с. 66) та ухвалою Ставищенського районного суду від 14 вересня 2022 року продовжено до 12 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 93).
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 3 жовтня 2021 року.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою в Державній установі „Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України ОСОБА_7 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 5 жовтня 2021 року на чотири дерев`яні ніжки, одна з яких з перемичкою, три перемички, зламана верхня частина табуретки зі слідами речовини бурого кольору; металеву кочергу зі слідами речовини бурого кольору, та знищити вказані речові докази.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 5 жовтня 2021 року на сорочку, підштанки та футболку та знищити вказані речові докази.
Речові докази: зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_7 , фрагменти м`яких тканин, змиви речовини бурого кольору з житлового будинку № 7 по вул. Світанкова в с. Винарівка, змиви з правої та лівої руки на марлевому тампоні підозрюваного ОСОБА_7 , змиви з правої та лівої руки на марлевому тампоні померлого ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки померлого ОСОБА_8 , перекопійовані відбитки пальців померлого ОСОБА_8 , змив речовини бурого кольору з порогу між кімнатами № 2 та № 4; змив речовини бурого кольору зі стіни кімнати № 4; змив речовини бурого кольору з холодильника в кімнаті № 4; змив речовини бурого кольору з дерев`яних дверей між кімнатами № 4 та № 5; змив речовини бурого кольору зі стіни кімнати № 5; фрагменти плоті трупа з кімнати № 4 знищити; мобільний телефон Nomi 04751 повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1