Справа № 304/1147/22 Провадження № 1-кс/304/212/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про накладення арешту із забороною користування та розпоряджання на речі, вилучені під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: три стартові пакети «Київстар»; мобільний телефон марки «Nomi», НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «NOMI I 189», упакований у заводське упакування, мобільний телефон «NOMI I 144», упакований у заводське упакування, які упаковано до спец пакету НПУ PSP 2144175; набір відмичок різного типу в коробці, набір відмичок різного типу в чорному футлярі, металеві наручники та набір фольги, які упаковано до спец пакету НПУ 7383810. Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19 квітня 2022 року о 13.11 год до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП в Закарпатській області зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 проникли 5 осіб чоловічої статі та забрали з такого все майно. У вказаному будинку знаходилися грошові кошти та ювелірні вироби. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що четверо невідомих осіб чоловічої статі з масками на обличчях в період з 11.00 год по 13.00 год 19 квітня 2022 року шляхом відтиску дверей, проникли до будинку, де на той момент перебувала власниця пенсіонерка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого вказані особи закрили останню у ванній кімнаті та в подальшому шляхом пошкодження дверей сейфу викрали грошові кошти в сумі: 10 500 доларів США, 2 500 Євро, 17 000 грн; дерев`яну шкатулку з ювелірними виробами, а саме: дві золоті чоловічі печатки (персні), одна з яких із гравіюванням «М Ю», 4 пари дитячих сережок, комплект сережок та обручки з жовтим камінням, комплект обручка з браслетом; фотокамеру «FujiFilm XT 4»; фотокамеру «Soni» та два чоловічі годинники: «IWC AQUATIMER» та «OMEGA de Ville». Прокурор також зазначає, що 28 червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшуку за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: три стартові пакети «Київстар»; мобільний телефон марки «Nomi», IMEI45917; мобільний телефон марки «NOMI I 189», упакований у заводське упакування; мобільний телефон «NOMI I 144», упакований у заводське упакування, які упаковано до спец пакету НПУ PSP 2144175; набір відмичок різного типу в коробці; набір відмичок різного типу в чорному футлярі; металеві наручники та набір фольги, які упаковано до спец пакету НПУ 7383810. Вказані вище предмети та речі постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29 червня 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000198 від 19 квітня 2022 року. Беручи до уваги вищевикладене, вважає, що з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказані речі мають значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000198 від 19 квітня 2022 року без його участі, вказане клопотання підтримує в повному обсязі із зазначених у такому підстав, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду справи та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що 19 квітня 2022 року у період часу з 11.00 по 13.00 год невстановлені особи чоловічої статі умисно, з корисливим мотивом, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та чекаючи їх настання, шляхом віджиму вхідних дверей проникли до будинку АДРЕСА_2 , де на той момент перебувала власниця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку зачинили у ванній кімнаті та в подальшому відкрито заволоділи грошовими коштами, ювелірними виробами та іншими речами, чим спричинили матеріального збитку на суму, яка встановлюється.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 червня 2022 року, 19 квітня 2022 року матеріали досудового розслідування за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України.

З протоколу обшуку від 28 червня 2022 року вбачається, що цього ж дня в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2022 року в гаражному приміщенні № НОМЕР_2 , розташованому на АДРЕСА_3 , в рамках матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було виявлено та вилучено три стартові пакети «Київстар»; мобільний телефон марки «Nomi», IMEI45917; мобільний телефон марки «NOMI I 189», упакований у заводське упакування; мобільний телефон «NOMI I 144», упакований у заводське упакування; набір відмичок різного типу в коробці; набір відмичок різного типу в чорному футлярі; металеві наручники та набір фольги.

Вказані речі постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29 червня 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000198 від 19 квітня 2022 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно слід задовольнити.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на три стартові пакети «Київстар»; мобільний телефон марки «Nomi», IMEI45917; мобільний телефон марки «NOMI I 189», упакований у заводське упакування; мобільний телефон «NOMI I 144», упакований у заводське упакування, які упаковано до спец пакету НПУ PSP 2144175; набір відмичок різного типу в коробці; набір відмичок різного типу в чорному футлярі; металеві наручники та набір фольги, які упаковано до спец пакету НПУ 7383810, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися будь-яким чином вказаними речами.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1