Справа № 932/2638/22
Провадження №1-кс/932/1349/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ :
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено слідчому судді ОСОБА_1 . За змістом клопотання сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000611 від 05.05.2022 року, за ознаками ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.05.2022 року у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 92 по вул. Ю. Савченка, в м. Дніпрі побачив автомобіль марки «BMW», модель «320», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 01.05.2022 року о 20 год. 00 хв. прибув за адресою: м. Дніпро, вул. Ю. Савченко, 92, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, викликав автомобільний евакуатор, під керуванням водія ОСОБА_7 , якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_4 , для завантажування на автомобільний евакуатор транспортного засобу «BMW», модель «320», р.н. НОМЕР_1 .

Після цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 , користуючись допомогою ОСОБА_7 , якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_4 , завантажив транспортний засіб «BMW 320» на автомобільний евакуатор та перевіз його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став зберігати його з метою подальшого використання, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом та заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Умисні дії ОСОБА_4 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України.

06.05.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння цього злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності. Слідчий вказує, що ОСОБА_4 може вчинити спроби переховування від органів досудового розслідування, незаконно вливати на свідків та вчинити нове кримінальне правопорушення, тому є доцільним застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати приміщення цілодобово.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний визнає підозру. Вчиняти даний злочин не хотів. Вказує, що його сім`я виїхала за кордон, і він потребував автомобіля. Побачив машину, яка стояла дуже довго, була не на ходу. Вирішив її забрати собі. У вчиненому кається, більше так робити не буде. З клопотанням згоден, просить обрати саме такий запобіжний захід, про який просить прокурор.

Захисник підозрюваним не залучався.

Вислухавши сторону обвинувачення та підозрюваного, перевіривши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000611 від 05.05.2022 року, яке розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що гр. ОСОБА_4 незаконно заволодів чужим автомобілем марки «BMW», модель «320», 1986 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , який перебував на тимчасовій зупинці за адресою: вул. Ю. Савченка, біля буд. № 92. Заволодіння відбулось шляхом виклику евакуатора та завантаження автомобіля на евакуатор і перевезення за місцем проживання ОСОБА_4 . Через кілька днів автомобіль був виявлений працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Причетність ОСОБА_4 до скоєного злочину підтверджена зібраними слідчим матеріалами.

На підставі наведених даних, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин є нетяжким.

З приводу ризиків та їх доведеності прокурором, слід зазначити таке.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, тому з метою уникнення покарання за цей злочин може вчинити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Отже, цей ризик є доведеним.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний на даний час не працює, не має у власності транспортного засобу, тому може вчинити інший злочин корисливої спрямованості або заволодіти іншим автомобілем. Отже, цей ризик також доведений.

Ризик впливу на свідків чи потерпілого є абстрактним та не знаходить свого підтвердження, оскільки підозрюваний співпрацює зі слідством, дає показання, тому йому немає сенсу впливати ані на свідка, ані на потерпілого. Підозрюваний може зараз компенсувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду, і примиритися з потерпілим.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

В даному випадку, враховуючи особу підозрюваного, тяжкість можливого покарання за злочин, відсутність у підозрюваного судимості, є доцільним застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Відтак, клопотання сторони обвинувачення слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою АДРЕСА_2 , заборонивши залишати це житло цілодобово.
Для виконання обраного запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання по виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-при зміні місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора чи суд.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш обтяжливий запобіжний захід, зокрема.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Дата закінчення дії ухвали 04.07.2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8