Справа № 495/1654/22
№ провадження 1-кс/495/1220/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

27.06.2022 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000353 від 22.03.2022 відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
11 червня 2022 року о 15 годині ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти спортивного комплексу «Тайфун» по вулиці Перемоги в м. Білгород-Дністровський Одеської області діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу наркотичного засобу канабіс, отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі шістсот гривень купюрами номіналом по 200 (двісті) гривень, серії ЕЯ №0208994, серії СЗ №4394416 та серії ХЕ №7430347 за збут одного полімерного пакетика з наркотичним засобом канабіс, тим самим ОСОБА_4 незаконно збув один полімерний пакетик ОСОБА_7 з наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс.

Після чого 11 червня 2022 року в період з 16 години 23 хвилин по 16 годину 39 хвилин ОСОБА_7 , добровільно видала працівникам поліції один полімерний пакетик з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору у подрібненому стані, яка відповідно до результатів експрес-тесту «iDenta IDT 3000» є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, яку ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав з метою збуту, та збув ОСОБА_7 .

Таким чином, встановлено достатньо доказів для повідомлення підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, збуті наркотичного засобу, вчиненому особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.

В ході досудового розслідування встановити, при яких саме обставинах, в якому місці, в який час та в який спосіб ОСОБА_4 незаконно придбав, а в подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту, наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, не надалось можливим.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 червня 2022 року о 13 годині, ОСОБА_4 повторно, перебуваючи на території домоволодіння за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу наркотичного засобу канабіс, отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі п`ятсот гривень купюрами номіналом 200 (двісті) гривень, серії СК №3751441 та номіналом по 100 (сто) гривень серії АВ №3092092 серії ЗЕ №2944426 серії ТА №4323353 та серії УЗ №1009851, за збут одного полімерного пакетика з наркотичним засобом канабіс, тим самим ОСОБА_4 незаконно збув один полімерний пакетик ОСОБА_7 з наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс.

Таким чином, встановлено достатньо доказів щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.

В рамках вказаного кримінального провадження 25.06.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КПК України.

Оцінюючи існуючі щодо підозрюваного ОСОБА_4 ризики у сукупності, слідчим зазначено, що вони є реальними, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливості незаконного впливу на свідків, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з викладеним слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.
2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначили, що відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування інших запобіжних заходів; не доведено ризик переховування.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
В рамках кримінального провадження №0000353 25.06.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.05.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2022; рапортом о/у ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області; протоколом огляду і врученя грошових коштів від 11.06.2022;протоколом добровільної видачі від 11.06.2022; протоколом огляду від 11.06.2022; протоколом обшуку від 24.06.2022 та іншими матеріалами досудового розслідування.
Прокурором у судовому засіданні було зазначено, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.307 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).
Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 може:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.01.2022 №2102-ІХ, на території України воєнного стану може покинути територію;
2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою зміни показань свідків на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та не забезпечить об`єктивне встановлення всіх обставин вчиненого злочину;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На підтвердження зазначених ризиків прокурором в судовому засіданні зазначалось, що підозрюваний є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень У СФЕРІ ОБІГУ НАРКОТИЧНИХ ЗАСОБІВ, ПСИХОТРОПНИХ РЕЧОВИН, ЇХ АНАЛОГІВ АБО ПРЕКУРСОРІВ ТА ІНШІ КРИМІНАЛЬНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ ПРОТИ ЗДОРОВ`Я НАСЕЛЕННЯ.
Разом з тим, підозрюваний та його адвокат зазначили, що вказані ризики є недоведеними, належного обґрунтування ризику переховування не надано. ОСОБА_4 проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з заявою ОСОБА_9 , яка є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , остання не заперечує проти проживання підозрюваного за вказаною адресою у разу обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).
На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст. ст. 177-178 КПК України обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави на думку слідчого та прокурора також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами не зможе забезпечити виконання обов`язків, визначених судом при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу.
На переконання органу досудового розслідування міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а також до незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, що може вплинути на покази вказаних осіб в ході досудового розслідування та подальшого судового розгляду, що може призвести до не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування.
Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України. З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання, відсутність ризику переховування, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят діб), строком до 22.08.2022 року включно, із забороною йому залишати місце свого проживання цілодобово, за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_2

Строк цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 вираховувати з 24.06.2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такі обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;

- здати слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області документи, які надають право на перетинання державного кордону України;

- заборонити відвідувати кафе, бари та інші місця де здійснюють продаж алкогольних напоїв на розлив;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1