Справа № 183/1518/22
№ 1-кс/183/1305/22

У Х В А Л А
15 вересня 2022 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченково Кілійського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, який проходить військову службу на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 29 квітня 2021 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від призначеного покарання з випробуванням, тривалістю 3 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області старшим слідчим СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях за фактами безповоротних втрат у не бойовій обстановці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на строк досудового розслідування, але не більше ніж на два місяці.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Так, солдат ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 12 березня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду - механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Поряд з цим, солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 12 березня 2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду - водія першого автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Разом з цим, солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_6 на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 12 березня 2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду - клепальника ремонтної майстерні групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому, відповідно до розпорядження №22 від 01.04.2022 року командира військової частини НОМЕР_1 солдати ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували на виконанні службових обов`язків, пов`язаних із військовою агресією російської федерації проти України, на території м. Сєвєродонецька Луганської області.
17 квітня 2022 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, вищевказані військовослужбовці, перебували у службовому кабінеті №16 приміщення Сєвєродонецького відділу Державної міграційної служби України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та після вживання спиртних напоїв, на ґрунті неприязних відносин у солдата ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті солдатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Так, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, солдат ОСОБА_5 з метою умисного протиправного заподіяння смерті солдату ОСОБА_7 та солдату ОСОБА_8 , взяв до рук свою закріплену зброю, а саме автомат АК-74 номер НОМЕР_2 , 1982 року випуску та здійснив ряд пострілів чергами у бік солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_8 , спричинивши останнім тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень, від яких солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли на місці події.
18 квітня 2022 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
19 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
20 квітня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 червня 2022 року включно.
У подальшому, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 15.09.2022.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Ураховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними та такими, що продовжують існувати ризики, визначені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З урахуванням наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування. Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.
Вказує на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 15 вересня 2022 року, однак закінчити досудове розслідування до зазначеного строку неможливо внаслідок виконання великого обсягу слідчих (процесуальних) дій та особливої складності кримінального провадження, оскільки у кримінальному провадженні необхідно: додатково допитати в якості свідка ОСОБА_9 із застосуванням технічних засобів фіксації, для з`ясування всіх детальних обставин вчиненого кримінального правопорушення; провести додатковий слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_9 для встановлення механізму спричинення вогнепальних поранень потерпілим; призначити повторну судово-медичну криміналістичну експертизу для з`ясування механізму спричинення потерпілим вогнепальних поранень; за результатами висновків проведених експертиз, у разі необхідності вирішити питання про призначення нових судових експертиз у кримінальному провадженні; вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій підозрюваного шляхом складання та повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК, надати доступ до матеріалів досудового розслідування стороні захисту та потерпілим, обсяг яких складає понад два томи матеріалів кримінального провадження; а також виконати інші необхідні для завершення досудового розслідування процесуальні дії, з метою прийняття законного процесуального рішення в порядку ст. 283 КПК України.
Обставинами, що перешкоджали здійснити вказані слідчі та процесуальні дії раніше, є тривала процедура проведення експертизи, захист свідками Батьківщини від військової агресії та перебування останніх та території бойових дій, а також зміна органу досудового розслідування у порядку ч. 5 ст. 36 КПК України. Зокрема, провести додаткові слідчі (розшукові) дії зі свідком ОСОБА_9 не представилось можливим у зв`язку з тим, що останній перебуває на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року вищевказане клопотання направлено для визначення підсудності до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року в задоволенні подання у формі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року відмовлено, клопотання повернуто для розгляду до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію підозрюваного, який не заперечував проти продовження запобіжного заходу.
Підозрюваний погодився з клопотанням щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст.ст. 178, 183, 199 КПК України, вбачає таке.
18 квітня 2022 року о 11 годині 20 хвилин за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
19 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 131, ч. 3 ст. 132 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Матеріали провадження підтверджують, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протокол огляду місця події від 18.04.2022; акт № 164 огляду на стан сп`яніння від 18.04.2022; покази свідка ОСОБА_9 ; протокол огляду трупа ОСОБА_8 від 18.04.2022; протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 18.04.2022; протокол огляду трупа ОСОБА_8 від 19.04.2022; протокол огляду трупа ОСОБА_8 від 19.04.2022; протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 19.04.2022; протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 19.04.2022; лікарське свідоцтво про смерть № 1284 від 19.04.2022; висновок судово-медичної експертизи, щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 ; лікарське свідоцтво про смерть № 1285 від 17.04.2022; висновок судово-медичної експертизи, щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 ; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 19.04.2022; протокол огляду місця події від 04.05.2022; покази свідка ОСОБА_11 ; протоколи проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_5 від 16.05.2022 та 06.06.2022; висновок молекулярно-генетичної експертизи відносно ОСОБА_5 ; висновок судової експертизи зброї відносно автоматичної зброї, яка закріплена за ОСОБА_5 ; висновки судово-медичних експертиз відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; висновок судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 від 15.07.2022; покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; акт спеціального розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом загибелі клепальника ремонтної майстерні групи матеріального забезпечення солдата ОСОБА_8 та водія першого автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення солдата ОСОБА_7 ; військовий квиток ОСОБА_5 ; витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 ), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
20 квітня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 червня 2022 року включно.
11 червня 2022 року постановою керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил винесено постанову про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців тобто до 19 липня 2022 року.
16 червня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2022 року включно.
18 липня 2022 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 19 вересня 2022 року.
18 липня 2022 року ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2022 року включно.
15 вересня 2022 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 19 жовтня 2022 року.
З матеріалів клопотання та пояснень прокурора у судовому засіданні вбачається, що для закінчення досудового розслідування необхідно: додатково допитати в якості свідка ОСОБА_9 із застосуванням технічних засобів фіксації, для з`ясування всіх детальних обставин вчиненого кримінального правопорушення; провести додатковий слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_9 для встановлення механізму спричинення вогнепальних поранень потерпілим; призначити повторну судово-медичну криміналістичну експертизу для з`ясування механізму спричинення потерпілим вогнепальних поранень; за результатами висновків проведених експертиз, у разі необхідності вирішити питання про призначення нових судових експертиз у кримінальному провадженні; вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій підозрюваного шляхом складання та повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК, надати доступ до матеріалів досудового розслідування стороні захисту та потерпілим, обсяг яких складає понад два томи матеріалів кримінального провадження. Кількість та складність вказаних процесуальних дій підтверджують викладене слідчим в клопотанні мотивування про неможливість закінчити досудове розслідування в строк, до закінчення запобіжного заходу підозрюваного.
Однак, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого про те, що наявний та продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність та продовження існування зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також той факт, що військова частина НОМЕР_1 , у якій ОСОБА_5 проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України в Луганській області та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України та активними бойовими діями на території Луганської та Донецької областей, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості цього обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При цьому суд враховує збільшення вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення в порівнянні з доказами, врахованими судом під час попереднього продовження запобіжного заходу підозрюваному.
Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Так, про наявність і продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний є дійсним військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час терміну звільнення від призначеного покарання з випробуванням, призначеного 29 квітня 2021 року Новоодеським районним судом Миколаївської області. Означене вказує на наявність ризику того, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя враховує те, що у підозрюваного наявні соціальні зв`язки з членами родини, з якими він спільно проживає - є дружина та неповнолітня дитина на утриманні, є постійне місце проживання, позитивну службову характеристику. Однак, враховує також і наявність не знятої судимості, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, внаслідок чого приходить до висновку, що продовження застосування тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, до підозрюваного є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.
Крім того, необхідність продовження дії запобіжного заходу підтверджується об`єктивною необхідністю проведення слідчих дій для спростування чи підтримання обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Означене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для зміни його на більш м`який запобіжний захід.
З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, не зменшилися, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим і слід продовжити запобіжний захід в межах строку досудового розслідування.
З урахуванням викладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування на 35 діб, тобто до 19 жовтня 2022 року включно.
Також, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає не доцільним визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України,
продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2022 року включно.
Копію ухвали суду надіслати підозрюваному та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено о 08:30 годині 16.09.2022.
Слідчий суддя ОСОБА_1