Справа № 308/3737/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого)., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвокат ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в режимі відеконференції судове провадження 11-сс/4806/110/22, за апеляційними скаргами прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2022.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 17.05.2022 включно, з одночасним визначенням застави - 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372150 грн., щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 11.05.2021.
Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати по кожному виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений час; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; не спілкуватись зі свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні, здатина зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та вА`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що у невстановлених досудовим розслідуванням місці та часі, проте на території Закарпатської області, у ОСОБА_6 виник умисел на особисте протиправне збагачення, за рахунок вимагання грошових коштів.

Надалі ОСОБА_6 , являючись активним учасником громадського об`єднання «Доста Україна», залучив до своєї злочинної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа учасників ГО «Доста Україна», з метою здійснення залякування осіб, що до яких застосовується вимагання грошових коштів.

У подальшому 10.11.2021, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , спільно з трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами, з числа учасників

-2-

ГО «Доста Україна», призупинили роботи працівників ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ» з розчистки русла річки Біла Тиса, які проводилися у с.Богдан Рахівського району Закарпатської області, з метою вимагання грошових коштів з останніх, за рахунок безперешкодного проведення розчищувальних робіт. Проте зрозумівши, що звичайні працівники ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ» не мають грошових коштів для того щоб «закрити» питання, ОСОБА_6 викликав працівників поліції з метою умисного затягування проведення робіт запланованих ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ», а також виклику керівництва даного товариства.

Надалі того ж дня, а саме 10.11.2021, поряд з селом Богдан Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_6 , спільно з трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами зупинив ОСОБА_10 , який перебуває на посаді менеджера ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ», після чого ОСОБА_6 висунув останньому вимогу щодо передачі грошових коштів для ГО «Доста» з метою уникнення подальшого повторного перешкоджання проведення розчищувальних робіт ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ» у селі Богдан Рахівського району Закарпатської області, а також будь-якої іншої діяльності даного ТОВ.

Серед своїх методів перешкоджання проведення розчищувальних робіт ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ» у селі Богдан Рахівського району Закарпатської області, а також будь-якої іншої діяльності даного ТОВ, ОСОБА_6 перелічив такі як здійснення фізичної розправи над ОСОБА_10 , оприлюднення прямих ефірів з місць проведення робіт ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ», а також регулярні виклики поліції до місць проведення їх робіт, з метою проведення перевірок щодо ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ», та перешкоджання нормальній роботі підприємства

Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що надалі ОСОБА_10 має регулярно передавати йому грошові кошти, з метою подальшого уникнення штучно створених перепон зі сторони ГО «Доста» в особі її членів та безпосередньо ОСОБА_6 , а також інших не встановлених досудовим розслідування осіб.

24.02.2022 Указом Президента України введено правовий режим воєнного стану, про що було негайно оголошено через усі офіційні засоби масової інформації. Посилаючись на вищевикладене, встановлено що даний Указ набрав чинності 24.02.2022.

Надалі 14.03.2022 Указом Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 30 діб.

У подальшому 19.03.2022 приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 , усвідомлюючи введення правового режиму воєнного стану на території України, розуміючи відповідальність вчинення майнових злочинів (мародерства) під час введеного воєнного стану, а також особливу важливість для України ведення великого та малого бізнесу, перебуваючи у с.Ділове Рахівського району Закарпатської області, поряд з пам`ятником «Центр Європи», обмежуючи права, свободи і законні інтереси ОСОБА_10 та працівників підприємства, висунув вимогу останньому передачі грошових коштів за лютий місяць 2022 року, у сумі 14000 грн. ОСОБА_10 , боячись за своє життя та здоров`я, а також членів сім`ї, оскільки сприйняв погрози ОСОБА_6 за реальні, передав останньому вищезазначену суму, з метою уникнення подальшого повторного перешкоджання проведення розчищувальних робіт ТОВ «КВАДРОБУД-БПВ» у селі Богдан Рахівського району Закарпатської області, а також будь-якої іншої діяльності даного ТОВ.

19.03.2022 о 11 год. 55 хв. ОСОБА_6 затримано працівниками ГУ НП в Закарпатській області.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто у вимаганні передачі чужого майна (грошових коштів) з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

-3-

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості, а також наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. Зазначає, що злочин у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує може переховуватись від слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження, незаконно впливатиме на свідків, потерпілого та не встановлених на даний момент співучасників злочину, з якими він, перебуваючи на волі зможе безперешкодно спілкуватись та координувати їх дії з метою перешкоджання встановленню істину у кримінальному проваджені. До того ж перебуваючи на волі ОСОБА_6 , будучи обізнаним з обставинами кримінального провадження, які йому стали відомо після набуття статусу підозрюваної особи, може інформувати про це ймовірних співучасників злочину, не законно впливати на свідків та очевидців вчиненого злочину. Зазначає, що ОСОБА_6 ніде не працює, незаконна діяльність була єдиним джерелом його доходу, а тому з метою особистого збагачення може вчинити й ніші кримінальні правопорушення. Також, слідчий просить врахувати, що Указом Президента України 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, а тому у разі втечі ОСОБА_6 , він зможе переховуватись на не підконтрольній Україні території, що унеможливить подальше проведення досудового розслідування та його закінчення у розумні строки.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. З метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, передбаченим пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, з урахування обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , заявлені слідчим у клопотанні ризики реально існують та є обґрунтованими. Окрім того, слідчий суддя зазначила, що за встановленими органом досудового розслідування обставинами ОСОБА_6 ймовірно вчинив злочин діючи як співучасник групи осіб, а тому він може намагатися через вказаних осіб незаконно впливати на потерпілого. Також з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити речові докази, які мають значення для кримінального провадження, є ризик вчиненням ним іншого кримінального правопорушення. Сукупність наведених обставин, на думку слідчого судді свідчать про недостатність застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначила ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Слідчий суддя зазначила, що клопотання слідчого не містить доводів щодо неможливості визначення ОСОБА_6 застави, натомість взяла до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий , має постійне місце проживання, пред`явлена йому підозра не містить даних про вчинення кримінального правопорушення із застосування насильства. При визначенні розміру застави, слідчий суддя врахувала відсутність даних про майновий стан підозрюваного та наявність на утриманні у нього трьох малолітніх дітей.

-4-

В апеляційній скарзі, прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 21.03.2022 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Апеляційні вимоги обґрунтовує доводами аналогічними доводам клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та вважає, що характер та обставини кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , а також дані про його особу, вказують на те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим у даному кримінальному провадженні ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12-ти років із конфіскацією майна, таким чином підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує може переховуватись від слідства та суду, також може намагатись знищити чи приховати докази, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та незаконно впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження, у тому числі, на невстановлених на даний час співучасників злочину. Окрім того, володіючи на даний час інформацією про встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, може передавати її іншим співучасникам злочину. Разом з тим, сам ОСОБА_6 ніде не працює і незаконна діяльність була єдиним джерелом його доходу, тому є ризик того, що останній і надалі продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення. Також ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини. Таким чином, на думку прокурора, застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження. Разом з тим, прокурор вважає, що слідчий суддя безпідставно визначив ОСОБА_6 розмір застави. Зазначає, що в умовах воєнного стану в Україні, ОСОБА_6 не став на захист держави, а натомість вдався до незаконної діяльності здійснюючи тиск на осіб, які провадять законну підприємницьку діяльність, таким чином послаблюючи економіку держави. Вважає, що у разі внесення застави ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе безперешкодно виїхати на не підконтрольні Україні території, що негативно вплине на слідство та перешкоджатиме його завершенню у розумні строки. До того ж ризик втечі ОСОБА_6 зумовлений і відсутністю в нього міцних соціальних зв`язків, оскільки у нього немає сім`ї та дітей, постійного місця роботи. Прокурор переконаний, що слідчий суддя визначивши ОСОБА_6 заставу та тим самим давши йому змогу звільнитись з під варти не дотримав принцип рівності сторін, у призмі забезпечення безпеки потерпілої сторони, до якої підозрюваний під час вчинення кримінального правопорушення застосовував психологічне насильство. Просить врахувати, що ОСОБА_6 неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів та підданий кримінальному переслідуванню в інших кримінальних провадженнях. Окрім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_6 здійснюючи свою протиправну діяльність позиціонував себе, як член громадської організації «Доста Україна», тобто інституції, яка створюється для реалізації основоположних та фундаментальних прав громадян, що свідчить про підвищену соціальну значущість протиправного посягання у якому підозрюється ОСОБА_6 . Разом з тим, ОСОБА_6 має багато однодумців за сферою діяльності громадського об`єднання «Доста Україна», як на території області так і по всій території України, що унеможливлює визначення чіткого кола осіб , які можуть надати йому притулок. ОСОБА_6 не зважаючи на молодий вік та стан здоров`я не є соціально корисним, оскільки ніде не працює та не сплачує податки, у тому числі військовий збір, котрий спрямовується на потреби ЗС України та в умовах воєнного стану є вкрай важливим вкладом у припинення агресії

-5-

Російської Федерації на території України. До того ж ОСОБА_6 , який ніде не працює, а тому не здатний у достатньому сенсі співставити ризики стягнення суми застави у дохід держави при невиконанні покладених на нього обов`язків, із соціальною значущістю грошових коштів, як блага, отриманого за рахунок важкої праці, а отже застава не спроможна виробити у свідомості підозрюваного належний тригер для недопущення порушення останнім процесуальних обов`язків та схильності протиправно впливати на хід досудового розслідування. З наведених підстав прокурор просить застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити йому заставу у меншому розмірі, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн. Вважає ухвалу необґрунтованою та не законною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Ставить під сумнів обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та переконаний, що така не доведена належними та допустимими доказами. Зазначає, що у день події саме потерпілий ОСОБА_10 ініціював зустріч з ОСОБА_6 , якому мав намір, як представнику громадської організації, передати грошові кошти для потреб ЗС України. Разом з тим, ОСОБА_11 пропонував ОСОБА_10 зафіксувати на відеозапис передачу грошових коштів з метою придбання бронежилетів для військових , щоб оприлюднити цей відеозапис на публічній сторінці ГО «Доста», однак ОСОБА_10 відмовився від публічного розголосу. Захисник переконаний, що підозра ОСОБА_6 ґрунтується виключно на упереджених показаннях потерпілого ОСОБА_12 , який займається таким видом підприємницької діяльності, на який неодноразово звертала увагу правоохоронних органів ГО «Доста Україна» та за результатами цих звернень вносились дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Долучені до клопотання протоколи НСРД не містять даних про застосування відносно потерпілого ОСОБА_10 фізичного насильства. З наведених підстав, захисник вважає, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою. Також, захисник вказує на те, що ні у клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях. На думку захисника, встановлені слідством обставини кримінального правопорушення, які не ґрунтуються на будь-яких об`єктивних доказах, та дані про особу підозрюваного повністю спростовують факт існування заявлених у клопотанні слідчого ризиків. Просить врахувати те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, дружиною та трьома малолітніми дітьми, джерелом його доходу є підприємницька діяльність матері, в силу ст.89 КК України не судимий, раніше до нього не застосовувались запобіжні заходи, відсутня майнова шкода внаслідок вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Сукупність вказаних обставин, свідчить про можливість застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язано з триманням під вартою, що буде достатнім для забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки. Також, захисник вважає, що слідчий суддя визначив ОСОБА_6 непомірно високий для нього розмір застави , який не співвідноситься з даними про його особу та його майновим станом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, апеляційну скаргу прокурора відхилити, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника підозрюваного, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.

-6-

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.
В порядку ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
-7-

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000143 від 11.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
19.03.2022 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 21.03.2022 за клопотанням слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 грн.
При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.
Відповідно до положень ст.ст.177,183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

-8-

Як встановив слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом штучного затягування досудового розслідування, розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів тощо та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.
Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 11.11.2021; рапортом заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про виявлений злочин від 11.11.2021; рапортом т.в.о. начальника СЗІСД ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_13 ; протоколами обшуків від 19.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.11.2021; протоколами додаткових допитів свідка ОСОБА_10 від 10.02.2022 та 19.03.2022; протоколом про вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих і розшукових (розшукових) дій, аудіо-, відео контроль особи від 15.02.2022; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 15.02.2022; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 10.02.2022 та 19.03.2022, а також іншими матеріалами.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 щодо відсутності належних доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування

-9-

є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.
Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів судового провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Наведені в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_7 доводи з приводу відсутності у доданому до клопотання протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 15.02.2022, відомості про застосування насильства до потерпілого чи погрози його застосування, узгоджуються з наявним у матеріалах судового провадження повідомленням про підозру, в якому також не йдеться про застосування насильства чи погрози його застосування.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 на предмет відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати документи, речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, шляхом погоджень показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними.
При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Поряд з тим, слідчим суддею враховано і те, що ОСОБА_6

-10-

підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, який ймовірно вчинено в умовах воєнного стану, тобто особа використала найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилися громадяни України, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також ту обставину, що ОСОБА_6 нерухомого майна у власності не має, на даний час офіційно не працевлаштований, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Отже, про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість злочину, спосіб його вчинення, значна суспільна небезпечність.
Колегія суддів зазначає, що факти які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, як помилково про це наполягає сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, доведена слідчим та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.
Також колегія суддів переконана, що існує ризик того, що можуть бути сховані чи знищені речі, зокрема грошові кошти, які не були віднайдені. Беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може впливати на свідка ОСОБА_10 з метою дачі, зміни показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаної особи до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідка слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1ст.177 КПК України. При обранні слідчим суддею іншого, більш м`якого запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, підозрюваний отримає можливість впливати на свідка у даному кримінальному провадженні за допомогою мобільного зв`язку та мережі «Інтернет», чого він буде позбавлений, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора.

Окрім того, колегія суддів констатує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке ймовірно скоєно групою осіб. Сформовані дружні, приятельські стосунки, або відносини, які випливають із почуття поваги та авторитету, мають зазвичай тривалий характер і формують сталі соціальні зв`язки. Використовуючи власні усталені зв`язки із іншими особами, він може використати їх для впливу на свідка, який надає викривальні показання. На даний момент підозрюваному стали відомі

-11-

матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідка ОСОБА_10 , а тому ОСОБА_6 знатиме його анкетні дані, зміст наданих ним свідчень. Також, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо), що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

В частині продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), колегією суддів приймаються до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіку, ймовірне вчинення в умовах воєнного часу, корисливий характер, те що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, також в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.152, ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.187 КК України, у зв`язку з чим існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Викладені в ухвалі слідчого судді висновки та доводи сторони захисту про зворотне, зокрема відсутності у клопотанні слідчого посилання на обставини, які доводять наявність зазначених ризиків, не ґрунтуються на матеріалах провадження. Такі фактичні обставини слідчим викладені та в судовому засіданні прокурором доведені.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про доведення органом досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховування документів, речей, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка у цьому кримінальному провадженні, шляхом погоджень показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає правильним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.
В частині доводів сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме: наявності на його утриманні трьох малолітніх дітей, з якими він проживає разом з дружиною та матір`ю, позитивної характеристики за місцем

-12-

проживання, а також те, що ОСОБА_6 є учасником війни, волонтером та членом ГО «Доста Україна», колегія суддів зазначає, що вказані обставини не являються для підозрюваного тим стримуючим фактором, який би запобіг ймовірному вчиненню підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, а тому з огляду на встановлені ризики та обставини інкримінованих підозрюваному дій, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. При цьому жодних відомостей щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я стороною захисту не надано.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Доводи прокурора про неправомірність визначення слідчим суддею застави при застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що кримінальне правопорушення в якому підозрюється останній, вчинене із погрозою застосування насильства, колегія суддів відхиляє з наступних мотивів.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом слідчого судді, а таке рішення приймається з врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 взагалі не містить жодних доводів щодо доцільності не визначення підозрюваному альтернативного розміру застави, при цьому посилання прокурора на той факт, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинено із погрозою застосування насильства, не може бути прийняте до уваги, оскільки не узгоджується зі змістом оголошеної ОСОБА_6 підозри від 19.03.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: «вимагання передачі чужого майна (грошових коштів) з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного або надзвичайного стану».

-13-

Всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що додане до матеріалів судового провадження, не містить посилання на вчинення кримінального правопорушення із погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, крім того, матеріали судового провадження не містять доказів нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому чи його близьким родичам, отже сторона обвинувачення не довела ті виняткові обставини, які б зумовлювали безальтернативне тримання підозрюваного під вартою, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення підозрюваному розміру застави.

Крім того, в матеріалах судового провадження відсутній допит потерпілого та постанова про визнання потерпілою особою, щодо якої підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею факту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення під час воєнного стану, також слід визнати необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при вирішення питання щодо застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою такі обставини врахував та обґрунтовано послався на них в своїй ухвалі.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує, що даних про наявність передбачених ч.4 ст.183 КПК України підстав, які б давали право слідчому судді не визначати щодо ОСОБА_6 розмір застави при постановленні щодо нього ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матеріали судового провадження не містять і такі докази не були надані прокурором під час апеляційного розгляду.
Разом з тим, визначаючи розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст.ст.177,178 КПК України, вимоги ст.182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також особи підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до висновку, що застава - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.
З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.
На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 372150 грн., є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, зокрема його тяжкістю та підвищеною суспільною небезпекою, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.4 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
-14-

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також апеляційний суд бере до уваги обставини, встановлені ст.ст.177,178 КПК України, вимоги ст.182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також особи підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя вірно встановила виключність даного випадку, а також те, що застава у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому визначила заставу у розмірі, що перевищує вказані межі, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 грн., оскільки такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2022, щодо ОСОБА_9 ,- без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: