Справа № 201/6284/22
Провадження №1-кс/201/2286/2022
У Х В А Л А
Іменем України
08.09.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000624, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернулася в суд з клопотанням про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000624 на автомобіль «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 , заборонивши користування, використання та розпорядження.

Обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що відділом відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0000624 від 29.07.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

До слідчого відділення ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт щодо невстановлених осіб які на території Соборного району м. Дніпра, налагодили збут наркотичних речовин.

До вчинення вказаного злочину групою осіб причетний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується транспортним засобом «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 .

Допитані свідки підтвердили, що ОСОБА_5 , займається незаконним збутом наркотичних засобів, а саме «амфетаміну», незаконно зберігає з метою подальшого збуту, та безпосередньо збуває вказану речовину.

Згідно ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, 26.08.2022 р. було проведено обшук автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 .

03.09.2022 р. вказане вище, вилучене було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Речові докази, які вилучені в ході проведення обшуку від 03.09.2022 р., що знаходяться в ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7, є речовими доказами, майном, яке може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також є тимчасово вилученим майном, має суттєве значення у даному кримінальному провадженні, а також враховуючи те, що в інакшому випадку воно може бути знищено ОСОБА_5 , у зв`язку з чим зазначені в протоколі обшуку від 03.09.2022 р. предмети підлягають арешту.

Клопотання погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Представник поліції звернувся з заявою, у якій просить суд провести розгляд клопотання без їхньої участі, клопотання задовольнити.

Суд, перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, приходить до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2, 3, 6, 7 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Суд встановив, що 29.07.2021 р. слідчим Дніпровського районного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000624 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідує, що підставою для звернення до суду з вказаним клопотанням послугувала та обставина, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є засобом вчинення кримінального правопорушення, при цьому зберегло на собі сліди злочину, та з огляду на положення ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному провадженні.

Органом досудового розслідування в свою чергу не доведено що дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, та те, що саме накладення арешту є необхідним для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку. Окрім того, підозра нікому не пред`явлена, передбачених статтею 170 КПК України ризиків знищення чи пошкодження речових доказів не встановлено.

Обставини, якими слідчий обґрунтовує відповідний процесуальний документ та на підставі яких просить накласти арешт на майно, стосуються кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000624, підозра за яким жодній особі не пред`являлася, що у сукупності з наведеними обставинами свідчить про те, що підстав для задоволення клопотання слідчого не вбачається.

Крім того, при вивченні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000624,в рамках якого подане дане клопотання про накладення арешту, зазначений короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 307 КК України, зазначено:(ЄО 27690 від 29.07.2021 р.) до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про те, що під час здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000394 від 04.06.2021 р. за ч.3 ст. 307,ч.1 ст. 369 КК України, був виявлений факт збуту психотропних речовин невстановленою особою за попередньою заявою з ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Оскільки слідчим не доведено необхідність арешту майна в межах доводів поданого клопотання, а тому на підставі ч. 1 ст. 173 КПК України у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст.173 та п. 2 ч. 1 ст.169 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись п.18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,40,131-132, 167, 170-173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000624 на автомобіль «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіля «BMW X-5» д.н.з. НОМЕР_1 , заборонивши користування, використання та розпорядження-відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1