Номер провадження: 11-кп/813/1146/22
Справа № 511/751/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Великомихайлівським районним судом Одеської області матеріали кримінального провадження №0000992 від 10.12.2019 року за апеляційною скаргою прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Нові Чобручі Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та кримінальне провадження №0000992 від 10.12.2019 року закрито, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, передбачених ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_8 не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а тому, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні №0000992 від 10.12.2019 року був скерований до суду першої інстанції 21.04.2020 року, а фактично обвинувальний акт надійшов 06.05.2020 року, тобто за межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК України, кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України підлягає закриттю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор посилається на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України, оскільки положеннями п.5 ч.1 ст.3, ст.219 КПК визначено, що завершення досудового розслідування вважається з моменту направлення обвинувального акта до суду, а не його фактичне надходження до суду, а тому висновок суду першої інстанції про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, за результатами підготовчого судового засідання, задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження №0000992, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2019 року, на підставі п.10 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст.314 КПК України, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акта та долученого до нього Реєстру матеріалів досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.368 КК України внесені до ЄРДР 10.12.2019 року за №0000992.

13.12.2019 року, ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України у кримінальному проваджені №0000992, внесеному до ЄРДР 10.12.2019 року та того ж дня повідомлено останнього про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2020 року, строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 12.04.2020 року.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000992за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, складений слідчим першого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві 10.04.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування. В той же день обвинувальний акт був затверджений прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10

13.04.2020 року, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

13.04.2020 року сторона захисту ознайомилась з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК, тобто протягом одного дня, а тому цей строк, в силу ч.5 ст.219 КПК, не включається в строк досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що строк досудового розслідування тривав лише до 12.04.2020 року, тобто повідомлення сторону захисту про завершення досудового розслідування відбулось поза межами строків, тобто 13.04.2020 року.

Відповідно копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вручені підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику 13.04.2020 року, що підтверджується розписками, долученими до обвинувального акту.

Супровідний лист прокуратури Одеської області про направлення до суду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні підписаний 21.04.2020 року, а безпосередньо направлений до суду лише 29.04.2020 року, що підтверджується штампом «Укрпошта» на конверті, долученому до матеріалів кримінального провадження.

Фактично обвинувальний акт засобами поштового зв`язку надійшов до суду лише 06.05.2020 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Роздільнянського районного суду Одеської області, тобто через 24 дні після закінчення строку досудового розслідування в даному кримінальному проваджені.

Згідно вимог п.4 ч.3 ст.219 КПК, строк досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, складає два місяці у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Разом з тим, незважаючи на приписи вказаної норми кримінального процесуального закону, повідомлення стороні захисту про виконання вимог ст.290 КПК, вручення копій обвинувального акта, складення прокурором супровідного листа про направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні та його фактичне надходження до суду, відбувалось після закінчення досудового розслідування кримінального провадження.

Зазначені обставини стосовно руху даного кримінального провадження, дати повідомлення ОСОБА_8 про підозру, а також дат складання, затвердження, дат направлення та надходження обвинувального акту до суду першої інстанції, прокурор в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду не заперечував.

При цьому, під час апеляційного розгляду, прокурор не надав суду раціонального пояснення відносно того, з яких підстав процесуальні дії щодо повідомлення стороні захисту про виконання вимог ст.290 КПК, вручення копій обвинувального акта стороні захисту, складання супровідного листа прокурором та фактичне направлення та надходження обвинувального акту до суду, відбувались поза межами досудового розслідування, тобто після 12.04.2020 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000992, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , на підставі п.10 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст.314 КПК, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Розглянувши клопотання захисника, перевіривши реєстр матеріалів досудового розслідування та врахувавши обставини кримінального провадження, зокрема питання щодо дотримання прокурором строків направлення до суду обвинувального акта, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 26.05.2020 року у справі №712/6375/18 (провадження №51-1648ск19), від 15.03.2021 року у справі №676/6116/18 (провадження №51-3391ск20), від 21.04.2021 року у справі №991/6516/20 (провадження №51-562км21), суд першої інстанції задовольнив клопотання сторони захисту та закрив кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, керуючись при цьому положеннями п.4 ч.3 ст.314 КПК.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Однією з підстав закриття провадження у справі є закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, як це вбачається з п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Положеннями ч.2 ст.283 КПК, передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вимогами процесуального закону, які закріплені у ст.ст. 219, 294-295 КПК, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Положеннями ч.1 ст.219 КПК регламентовано, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

При цьому, згідно з Параграфом 3 Глави 24 КПК, регламентуючи звернення до суду з обвинувальним актом, законодавець визначив, що передання обвинувального акта до суду та надання під розписку копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному його захиснику, законному представнику здійснюється одночасно (ст. 293 КПК). Таким чином, діючий процесуальний закон не передбачає можливості будь-яких затримок передання обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КПК - строки, встановлені КПК України, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. В даному випадку законодавець встановив строки вказівкою на подію звернення до суду з обвинувальним актом.

Крім того, у ч.3 ст. 219 КПК, законодавець визначив який саме строк не включається до строку досудового розслідування - строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК.

Таким чином, встановлення будь-яких інших строків, які не входять до строку досудового розслідування (підготовка обвинувального акта до передачі до суду, тощо) неможливе.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому, засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Аналіз наведених вимог процесуального закону стосовно направлення до суду обвинувального акта в межах строку досудового розслідування, дає підстави апеляційному суду прийти до висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення на стадії підготовчого судового засідання, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону, на законних підставах задовольнив клопотання захисника та закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

З урахуванням наведеного, зважаючи на чітко визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 фактично надійшов до суду першої інстанції 06.05.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК.

Аналіз наведених вище норм процесуального закону вказує на те, що обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією КПК пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що системний аналіз положень п.2 ч.3 ст.314 та п.10 ч.1 ст.284 КПК дає підстави стверджувати про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків досудового розслідування на стадії підготовчого судового засідання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.3 ст.219 КПК чітко закріплено, що завершення досудового розслідування вважається з моменту направлення обвинувального акта до суду, а не його фактичне надходження до суду, визнаються апеляційним судом необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.113 КПК, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що закінчення строку досудового розслідування законодавець пов`язує зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складений, затверджений та вручений, а й безпосередньо направлений на адресу суду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, моментом звернення до суду з обвинувальним актом є саме дата його надходження безпосередньо до суду, якщо такий обвинувальний акт було доставлено до суду нарочним.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Апеляційний суд констатує, що в даному конкретному випадку поза межами досудового розслідування відбулось не тільки звернення з обвинувальним актом прокурора до суду, а й інші процесуальні дії, які передували такому зверненню, зокрема повідомлення про виконання вимог ст.290 КПК, вручення копій обвинувального акта стороні захисту, складення прокурором супровідного листа про направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні та його фактичне надходження до суду, що є безумовною підставою для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним в Постанові Верховного суду від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19 (провадження №51-2890км19).

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, якою кримінальне провадження №0000992 від 10.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, закрито на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4