Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Справа № 608/1927/22

Номер провадження1-кс/608/651/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2

старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в місті Чортків клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення обшуку в кримінальному провадженні № 0000158 від 22 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку, в якому вказав, що 21.06.2022 у чергову частину Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшов письмовий рапорт о/у СКП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, із змісту якого вбачається, що до нього із заявою звернувся ОСОБА_5 , 1999 р. н., жит. АДРЕСА_1 , який повідомив, що ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_2 , збуває психотропні речовини на території Чортківського району.

Даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 22 червня 2022 року за ч. 1 ст. 307 КК України.

Допитаний свідком ОСОБА_5 вказав, що 21.06.2022 біля 20.00 годин він перебував за місцем проживання ОСОБА_6 у приміщені квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час цього ОСОБА_6 продав йому за гроші в сумі 240 гривень дві частини таблетки «субітексу», кожна з яких була загорнута у паперовий згорток. Після чого ОСОБА_5 про даний факт повідомив працівників поліції, яким добровільно видав дві частини таблетки, які придбав у ОСОБА_6 .

22.06.2022 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції дві частини таблетки білого кольору, кожна з яких загорнута у паперовому згортку.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/120-22/6152-НЗПРАП від 09.08.2022 встановлено, що надані на експертизу порошкоподібні речовини білого кольору містять бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса бупренорфіну становить 0,00019 грама.

Згідно довідки, виданої Заліщицьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації встановлено, що квартира АДРЕСА_3 , зареєстрована за ОСОБА_7 .

В ході проведення досудового розслідування здобуто достатні підстави вважати, що по місцю проживання ОСОБА_6 знаходяться наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, а також гроші, здобуті злочинним шляхом.

У відповідності з вимогами ст. 92 КПК України обов`язок доказування події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення); винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення покладається на слідчого, прокурора.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя, предмету кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Як передбачено положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з приписами ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У відповідності з ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Ураховуючи конкретні обставини, які мають місце під час досудового розслідування кримінального провадження, виникла необхідність в отриманні дозволу суду на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 , з метою відшукання предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а сааме наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та грошей, набутих кримінально протиправним шляхом.

В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Вислухавши пояснення старшого слідчого, вивчивши документи, якими він обґрунтовує своє клопотання,дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння. Так, цією статтею визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. Аналогічні положення закріплені у п. 6 ч. 1 ст. 7, ст. 13 КПК України.

Згідно ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З метою належного дотримання вимог, закріплених у Конвенції, підлягають до врахування позиція Європейського суду з прав людини, сформульована ним у рішеннях «Ратушна проти України», «Поліщук проти України», «Васильчук проти України», «Головань проти України», «Смирнов проти Росії», «Алексанян проти Росії».

Зокрема, в пункті 72 рішення Європейського суду з прав людини суд нагадує, що коли держави вважають за необхідне вдаватися до таких заходів, як обшуки житлових приміщень, з метою отримання доказів факту вчинення правопорушень, суд буде оцінювати, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та чи було дотримано принцип пропорційності. Суд також буде вивчати наявність у національному законодавстві ефективних гарантій від зловживань та свавілля та перевіряти, як ці гарантії працюють в окремому випадку, який розглядається. Критерії, які слід брати до уваги в цьому контексті (але не обмежуватись ними), - це спосіб та обставини, за яких було ухвалено постанову про проведення обшуку, інші докази, доступні на той час, а також зміст та обсяг постанови. При цьому особлива увага має приділятись гарантіям, застосованим з метою обмежити розумними рамками вплив цього заходу (рішення у справі «Бак проти Німеччини» (Buck у. Germany), пункти 44-45).

Відповідно до ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Варто зазначити, що обшук проводиться лише за зареєстрованим кримінальним провадженням, тобто в разі офіційно розпочатого кримінального переслідування (п.1 ч.3 ст. 234 КПК України).

Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. (ч.ч. 1, 2 ст. 234 КПК України).

Частиною третьою вказаної норми КПК України встановлено, що у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; речі, документи або осіб, яких планується відшукати.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Між тим, як визначено частиною п`ятою статті 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: було вчинено кримінальне правопорушення; відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

В зв`язку з вищезазначеним слідчий суддя оцінює достатність підстав вважати, чи було вчинено кримінальне правопорушення. Встановлення таких підстав базується на стандарті доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку. Тому, цей стандарт доказування на даному етапі є досить низьким: необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що було вчинено кримінальне правопорушення.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 22 червня 2022 року вбачаться, що в реєстр були внесені відомості за ч. 1 ст. 307 КК України та викладено наступні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 21.06.2022 у чергову частину Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшов письмовий рапорт о/у СКП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , із змісту якого вбачається, що до нього із усною заявою звернувся житель Чортківського району, який повідомив, що інший житель цього ж району збуває психотропні речовини на території даного району, зокрема в м. Заліщики.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_5 вбачається, що останній показав, що 21.06.2022 біля 20.00 годин він перебував за місцем проживання ОСОБА_6 у приміщені квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Під час цього ОСОБА_6 , продав йому за гроші в сумі 240 гривень дві частини таблетки «субітексу», кожна з яких була загорнута у паперовий згорток. Після чого ОСОБА_5 про даний факт повідомив працівників поліції, яким добровільно видав дві частини таблетки, які придбав у ОСОБА_6 ..

Протокол допиту вказаного свідка є досить поверховим і в ньому не конкретизовані обставини придбання частин таблеток "субутексу" (в якому приміщенні квартири це відбувалося, звідки ОСОБА_6 брав ці частини таблеток, якими купюрами проводився розрахунок, звідки свідок отримав такі кошти, з яких причин після придбання таблеток він в вечірній час з м. Заліщики поїхав в м. Чортків повідомляти працівників поліції про вчинення кримінального правопорушення (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складений о 22-й годині 30 хвилин), чому він з цим питанням не звернувся в відділення поліції в м. Заліщики і т.д.).

В цій ситуації також слід звернути увагу на те, що свідок відмовився відповідати на запитання, які стосуються придбання ним наркотиків і психотропних речовин та їх вживання і зберігання, а також його злочинної діяльності

На даному етапі досудового розслідування стандарт доказування є досить низьким, а тому докази клопотання не є достатніми вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення.

В зв`язку з наведеним слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог п. 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 23 серпня 2012 року № 747, рапорт відноситься до внутрішніх документів МВС України.

До того ж, інформація, що міститься у доданому до клопотання рапорті працівника Національної поліції України суперечить загальним засадам кримінального провадження, які визначені у статті 7 КПК України, оскільки самі по собі рапорти, складені оперуповноваженими та іншими особами правоохоронних органів, - не є належними та допустимими доказами.

За таких обставин інформація, що міститься в рапорті оперуповноваженого Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, є неналежним доказом, а тому така інформація не може прийматися до уваги при вирішенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку.

В матеріалах клопотання міститься копія довідки Заліщицького районного комунального госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 8 вересня 2022 року щодо будинку в АДРЕСА_4 . Проте з цієї копії не видно номер будинку (номер будинку затерто при проведенні копіювання), якого стосується інформація цієї довідки.

З клопотання вбачається, що слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 .

Аналіз положень ст.ст. 233-234 КПК України дає підстави для висновку про те, що особа, яка звертається до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи, має навести докази, які б давали підстави з великою ймовірністю вважати, що розшукувані речі чи документи перебувають у конкретному житлі чи іншому володінні особи і що такі речі чи документи матимуть доказове значення для досудового розслідування конкретного кримінального провадження. Обов`язок довести наявність достатніх для обшуку підстав покладається на слідчого, прокурора, який звернувся до слідчого судді з клопотанням, а ступінь обґрунтованості таких підстав визначається в кожному конкретному випадку.

При цьому, в судовому засіданні під час розгляду клопотання не було доведено факт проживання ОСОБА_6 в квартирі, де планується провести обшук і яке відношення до цієї квартири він має.

Також жодних доказів на підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до клопотання не додано.

Надання дозволу на проведення обшуку має ґрунтуватися на чіткій презумпції, що жоден захід забезпечення кримінального провадження чи слідча дія, в даному випадку проведення обшуку, не може бути застосована, якщо слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою особою не буде належно доведено необхідність застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 234 КПК УКраїни слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:

1) було вчинено кримінальне правопорушення;

2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;

3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;

4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи;

5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

В ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку мають бути наведені відповідно до приписів частини другої статті 235 КПК України відомості про конкретні речі, документи, які планується відшукати, індивідуальні або родові характеристики цих речей чи документів, а також надано їх вичерпний перелік.

У пункті 72 рішення Європейського суду «Ратушна проти України», зазначено, що коли держави вважають за необхідне вдаватись до таких заходів, як обшук житлових приміщень, з метою отримання доказів факту вчинення правопорушень, суд буде оцінювати, чи були підстави для виправдання таких заходів, відповідними та чи було дотримано принцип пропорційності. Суд також буде вивчати наявність у національному законодавстві ефективних гарантій від зловживань та свавілля та перевіряти, як ці гарантії працюють в окремому випадку, який розглядається. Критерії, які слід брати до уваги в цьому контексті - це спосіб та обставини, за яких було ухвалено постанову про проведення обшуку, інші докази, доступні на той час, а також зміст та обсяг постанови. При цьому особлива увага має приділятись гарантіям, застосованим з метою обмежити розумними рамками вплив цього заходу.

Частиною другою статті 235 КПК України передбачено, що ухвала про дозвіл на проведення обшуку повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбаченим цим Кодексом.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини, незважаючи на те, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, що відображає принцип належного здійснення правосуддя; судові рішення повинні достатньою мірою містити мотиви, на яких вони ґрунтуються. Відсутність достатнього обґрунтування у рішеннях національних судів порушує право особи на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, зазначене у пункті 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справах «Бочан проти України», «Суомінен проти Фінляндії»).

При цьому держави, які підписали Конвенцію, мають певну свободу розсуду стосовно необхідності втручання, але винятки, про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції, вимагають ретельного вмотивування. Необхідність у таких виняткових діях у цій справі має бути встановлена якнайпереконливіше (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Класс та інші проти Німеччини», «Компанія «Кола Ест» та інші проти Франції», «Бук проти Німеччини»).

Належно вмотивувати судове рішення суд може, в даному випадку, лише на підставі матеріалів клопотання.

Проте, в зв`язку з вищенаведеним слідчий суддя не має підстав для висновку, щоза встановлених обставин в даному кримінальному провадженні обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Таким чином, слідчий суддя, виходячи з вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи обставини, що викладені в клопотанні про проведення обшуку, їх обґрунтування під час судового розгляду, обсягу інформації наданої суду, значимості конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння, вважає викладені в клопотанні підстави є недостатніми для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення обшуку в кримінальному провадженні № 0000158 від 22 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 21 жовтня 2022 року о 17-й годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1