Провадження № 1-кс/761/8121/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_3, прокурора ОСОБА_4, підозрюваного ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 221 051 000 012 47 від 13.07.2022, у якому

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, , офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 28.07.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до якої підозрюваний у невстановлені час та місці, але не пізніше 27.07.2022, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, який ОСОБА_1 почав зберігати за місцем проживання, з метою особистого вживання.

У подальшому - 27.07.2022 за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, масою 9,450 г, тобто у великих розмірах, який останній придбав та зберігав без мети збуту.

Слідчий вважав, що підозрюваний ОСОБА_1 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Захисник та підозрюваний не заперечували щодо обґрунтованості підозри, однак просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити, чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Також, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_1 ознак інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком, у даному випадку, є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_1 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вчинити дії з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Бекчієв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить те, що ОСОБА_1 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, сім`ї та утриманців, тобто вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Крім того, з урахуванням викладеного, беручи до увагу, що підозрюваний не працевлаштований, офіційного та стабільного джерела доходів не має, не виключено, що підозрюваний ОСОБА_1 може продовжити злочинну діяльність.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований лише у разі, якщо особа підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування такого покарання, оскільки за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України встановлене покарання до трьох років позбавлення волі.

Отже, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого судді до переконання, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_1 .

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП У м. Києві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою - АДРЕСА_2 , у період з 23.00 год. до 05.00 год. наступного дня;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_1 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 27.09.2022 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваною, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1