Справа № 134/1311/21
Провадження №11-кп/801/503/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.04.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000055 від 09.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболотне, Крижопільського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_6 ,

В с т а н о в и в:
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.04.2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб, до 25.06.2022 року включно. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 000055 від 09.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 08.03.2021 року, у вечірній час доби, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своїм знайомим ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_7 взяв до правої руки зі столу виделку, якою наніс ОСОБА_10 декілька ударів в область верхніх кінцівок. В подальшому, ОСОБА_7 в ході бійки з ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів кулаками рук та ніг по тулубу, а в кінці взявши до правої руки зі столу скляну пляшку, наніс ОСОБА_10 один удар в голову. Після чого, бійка припинилась та ОСОБА_10 пішов додому за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, 09.03.2021 року близько 03:00 год., ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання виявив крадіжку належного йому майна, а саме грошових коштів та флеш-накопичувача, в крадіжці запідозрив ОСОБА_10 , через що вирішив йти до останнього з метою з`ясування обставин викрадення вищевказаного майна.
Прибувши до домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 зайшов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , та виявив останнього сплячим на ліжку.
В зв`язку з тим, що у вказаному будинку відсутнє світло ОСОБА_7 вирішив освітлити його за допомогою багаття яке розклав на підлозі в кімнаті, де знаходився ОСОБА_10 .
Після того, як ОСОБА_7 розпалив багаття, він розбудив ОСОБА_10 та запитав, де знаходиться викрадене в нього майно, на що останній відповів відмовою.
В свою чергу, ОСОБА_7 наніс долонею правої руки декілька ляпасів по обличчю потерпілого. У відповідь ОСОБА_10 , дістав з кишені штанів гроші в сумі 50 грн. та протягнув їх в бік ОСОБА_7 . Разом з цим, з кишені ОСОБА_10 випав флеш-накопичувач, який належить ОСОБА_7 , що розлютило останнього.
Маючи раптово виниклий умисел на протиправне позбавлення життя іншої людини діючи, умисно, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, та бажаючи настання негативних наслідків у вигляді смерті людини, ОСОБА_7 почав хаотично кулаками рук наносити численні удари по обличчі, тулубі та ногах ОСОБА_10 . В подальшому взявши до рук дерев`яний стілець, ОСОБА_7 наніс ним удар по голові потерпілого внаслідок чого стілець розламався.
В результаті даного удару ОСОБА_10 втратив свідомість та впав з ліжка на підлогу в багаття, від якого в нього загорівся верхній одяг. В свою чергу, оскільки від багаття в кімнаті відбулося скупчення диму, ОСОБА_7 , взявши з підлоги до правої руки ніжку від стільця, іншою рукою за верхній одяг ОСОБА_10 витягнув останнього з будинку на подвір`я.
Перебуваючи на подвір`ї, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на протиправне позбавлення життя іншої людини діючи, умисно, діючи з помсти, наніс декілька ударів ніжкою від стільця по голові на шиї ОСОБА_10 . Після чого, переконавшись, що останній не чинить ніякого фізичного супротиву та не подає ознак життя ОСОБА_7 викину ніжку від стільця на землю.
В подальшому зайшовши до будинку, ОСОБА_7 загасив рештки багаття та залишивши місце скоєння кримінального правопорушення поїхав додому.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які призвели до смерті ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.04.2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з 21:00 год. до 07:00 год. строком на два місця до 02.07.2022 року, звільнивши його з-під варти негайно.
Покласти обов`язки:
прибувати за кожною вимогою до суду;
не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся в тому, що сталося. Сприяв слідству у встановленні істини в даному кримінальному провадженні і не вчиняє жодних дій, направлених на уникнення відповідальності за скоєне.
При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом не було враховано характеристики останнього, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України (ч.1 ст.183 КПК України).
Є необґрунтованим припущенням і те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Переховуватися від органів слідства ОСОБА_7 не мав і не має такого наміру, які не може будь-якими чином впливати на свідків події, яка відбулися в ніч з 08 на 09.03.2021 року не існує, а тому і впливати на них неможливо.
Обвинувачений ОСОБА_7 , вже другий рік перебуває під вартою, в 2015-2016 роках брав участь безпосередньо в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, був тяжко поранений, внаслідок чого став особою з інвалідністю ІІ групи та вимушений був звільнитися з попередньої роботи ДП «Крижопільський лісгосп», де працював майстром лісу.
ОСОБА_7 має постійне місце проживання та перебуває у шлюбі із ОСОБА_11 , а також проживає із матір`ю ОСОБА_12 1959 р.н., яка є пенсіонеркою, з ними ще проживає його тітка ОСОБА_13 1964 р.н., що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків по місцю проживання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, обраний відносно останнього запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема переховуватись від суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 , є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, його участь у антитерористичній операції, суд апеляційної інстанції вважає, що дані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 , своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.04.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.
Керуючись ст.405,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.04.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4