Справа № 299/1637/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді у режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/196/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2022.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою до 21.05.2022 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, відомості про які 25.01.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000041.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 25.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, знаходиться в провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання та продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , суд першої інстанції вказав про те, що ухвалою слідчого судді від 27.01.2022 обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.03.2022. На думку суду, обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту, не відпали. На підставі вищевикладеного, суд вважав, що в даному кримінальному провадженні слід продовжити обвинуваченому захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

-2-

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду від 23.03.2022, постановити нову ухвалу, якою застосувати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту або особистої поруки. Просить врахувати, що він проживає з дружиною та має на утриманні семеро малолітніх дітей, з яких, наймолодший нещодавно переніс операцію на серці, також на його утриманні знаходиться пристаріла бабуся, якій 84 роки. Він є єдиним годувальником у сім`ї і утримання під вартою позбавляє його можливості працювати та забезпечувати родину. Зазначає, що він добре усвідомлює неминучість покарання, яке йому загрожує і немає жодного наміру переховуватись від суду, зобов`язується дотримуватись належної процесуальної поведінки та виконувати покладені на нього обов`язки. Звертає увагу, що ризик втечі, у тому числі за межі України, є необґрунтованим, оскільки всі його паспорти знаходяться на зберіганні у слідчого. Також просить врахувати, що у разі визначення йому розміру застави він не матиме змоги її внести, оскільки всі кошти були витрачені на операцію для наймолодшого сина.

У доповненні до апеляційної скарги від 29.03.2022, обвинувачений ОСОБА_5 послався на ті ж самі доводи, що і в первісній апеляційній скарзі. Та, окрім іншого, просить застосувати до нього вимоги ст.616 КПК України, скасувати йому запобіжний захід та направити для проходження військової служби до ЗСУ. Після закінчення військових дій зобов`язується постати перед судом та понести, передбачену законом відповідальність.

У доповненні до апеляційної скарги від 08.04.2022 обвинувачений ОСОБА_5 просить апеляційний суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з ув`язненням. Вказує на те, що має на утриманні велику родину, серед яких хвора дитина та бабуся похилого віку, а тому, у разі застосування йому більш м`якого запобіжного заходу він зможе працювати та забезпечувати сім`ю. Зазначає, що потерпілі не мають до нього претензій, а сам він зобов`язується належним чином виконувати покладені на нього обов`язків і не має наміру ухилятися від слідства та суду. На його думку, ні прокурором у клопотанні, ні судом в ухвалі не доведено існування ризиків, передбачених ч.2 ст.177 КПК України та такі не підтверджуються жодними об`єктивними доказами. Прокурор не долучив до клопотання будь-яких характеризуючи його особу даних, що позбавило суд можливості належним чином оцінити його особу. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 просить застувати практику ЄСПЛ в контексті доведення існування ризиків його не належної процесуальної поведінки та можливості обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що практика українських судів під час застосування запобіжних заходів, у тому числі в резонансних справах щодо публічних осіб свідчить про можливість обрання особі, не зважаючи на тяжкість пред`явленого їй обвинувачення, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, захисника, неявка яких з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор не виявив бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги, а подав клопотання про розгляд у його відсутності. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання обвинуваченого про розгляд його апеляційної скарги у відсутності захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями до неї не підлягає до задоволення з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

-4-

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, натомість обвинуваченим та його захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків, не надано.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом об`єктивно враховано, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відносяться до категорії нетяжких та особливо тяжких, обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що судове провадження лише на стадії підготовчого судового засідання, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують тримання його під вартою.

На думку апеляційного суду, обраний ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання, натомість обставин, які б свідчили про те, що обраний ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено й стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу тримання ОСОБА_5 під вартою. Такий висновок апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

-5-

Щодо посилання ОСОБА_5 на дані про його особу, зокрема про його сімейний стан, та наявність на утриманні дітей, один з яких з вадами здоров`я, а також пристарілої бабусі то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної його процесуальної поведінки. До того ж такі твердження обвинуваченого не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим, фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 умисних злочинів, з яких один особливо тяжкий, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, спростовує доводи апеляційної скарги про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи ОСОБА_5 про скасування йому запобіжного заходу у зв`язку бажання нести військову службу у ЗСУ, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно приписів ч.1 ст.616 КПК України клопотання про скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, подається прокурору, після чого прокурор має право звернутися з таким клопотанням до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу обвинуваченого на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.616 КПК України особам, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115,146-147,152-156,186,187,189,255,255-1,257,258-262,305-321,330,335-337, 401-414,426-433,436,437-442 КК України, не може бути скасований обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації

Доводи ОСОБА_5 про те, що він не має намірів переховувався від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати у будь-який спосіб кримінальному провадженню, апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків, експертів, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх особлива тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статей 177,178,183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому доповнена апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-6-

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями до неї залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2022, щодо нього,-без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: