Дата документу 21.05.2022 Справа № 554/3490/22
Провадження № 1-кс/554/4749/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , в рамках досудового розслідування №0000066 від 13 травня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мотивує наступним.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Полтавській області розслідується кримінальне провадження №0000066 від 13 травня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи на території Донецької і Харківської областей, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.03.2022 вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 строком на 30 діб.

У відкритій військовій агресії проти України широкомасштабно застосовувалися збройні сили РФ із залученням незаконних збройних формувань самопроголошених республік «ДНР», «ЛНР». Зазначені незаконні збройні формування створювались керівниками так званих «ДНР» і «ЛНР» та іншими невстановленими особами з 2014 та діяли на території окремих регіонів Донецької на Луганської областей України під загальним керівництвом військового командування РФ.

Одним з таких незаконних збройних формувань, створених на території Донецької області, є так званий 3-й батальйон НОМЕР_1 комендантського полку Донецької народної Республіки».

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи громадянином України та маючи згідно із ст. 65 Конституції України обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній й цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Так, зокрема, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, ОСОБА_4 , являючись громадянином України, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - Російської Федерації, перейшов на територію, контрольовану ворогом та в місце дислокації його військ - збройних сил РФ для сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

В подальшому, громадянин України ОСОБА_4 будучи обізнаним про те, що ЗС РФ, незаконні збройні формування так званих «ДНР», «ЛНР» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в незаконному збройному формуванні так званої «ДНР» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» Російською Федерацією самопроголошених республік «ДНР», «ЛНР» незалежними державами, здійснення Російською Федерацією та так званими «ДНР, «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 24.02.2022 близько 17 години добровільно прибув за усним викликом осіб, які представилися працівниками військової комендатури самопроголошеної ДНР та мали відповідні нашивки на рукавах, до «військового комісаріату», який розташований в приміщенні Комунального Закладу Палац культури ім. І. Франка у м. Донецьк за адресою: АДРЕСА_1 .

Через 3 години, останній був направлений до будівлі Донецького м`ясокомбінату, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де від невстановлених досудовим розслідуванням, осіб, які представились військовослужбовцями самопроголошеної ДНР, отримав військову форму, каску, протигаз, мішки з додатковим спорядженням, яке включало в себе: кружку, казанок, медичний бинт, джгут та дощовий плащ, рушник).

Продовжуючи свої злочинні дії, 24.02.2022, через 2 години після отримання спорядження, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного наміру, будучи перевезеним військовим автомобілем «УРАЛ», прибув до місця дислокації незаконного збройного формування так званого «3-й батальйон 115 комендантський полк ДНР» за адресою: АДРЕСА_3 , до приміщення колишньої школи-інтернату, для подальшої активної участі в діяльності вказаного НЗФ.

У непередбаченому законом збройному формуванні так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР» близько 08 години 25.02.2022 ОСОБА_4 призначений на посаду стрілка 1 відділення 1 взводу 2 роти у званні рядовий особами, які представились як «командир батальйону» та «командир роти», які наразі досудовим розслідуванням не встановлені.

В подальшому, в період з 24.02.2022 по 03.03.2022 ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинну мету кримінального правопорушення, у складі підрозділу вказаного незаконного збройного формування, на території АДРЕСА_3 займався стройовою підготовкою та отримав зброю автомат АК-74.

03.03.2022 ОСОБА_4 , продовжуючи участь в діяльності незаконного збройного формування так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», передислокувався до залізничного вокзалу в АДРЕСА_2 , звідки, з метою удосконалення військової та спеціальної підготовки та прийняття участі у воєнних діях проти України на боці збройних сил РФ, проїхав залізничним транспортом через Ростовську, Воронезьку, Курську області та 05.03.2022 прибув до Бєлгородської області РФ.

Продовжуючи свої злочинні дії, в період з 05.03.2022 по 06.03.2022 ОСОБА_4 , як учасник незаконного збройного формування так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», перебуваючи на території Бєлгородської області РФ ( АДРЕСА_4 ), у складі вказаного підрозділу під керівництвом військовослужбовців РФ та самопрогошеної ДНР пройшов військові навчання на території військового табору у районі вищевказаного населеного пункту Бєлгородської області РФ.

Вранці 06.03.2022, близько 09:00 год ОСОБА_4 , на виконання наказу військового командування збройних сил РФ в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» збройних сил РФ проти України, доведеного йому командирами незаконного збройного формування так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», рухаючись у складі військово-транспортної колони в районі АДРЕСА_4 РФ по трасі 14Н-146 близько 11:00 год. перетнув державний кордон України на ділянці Харківської області та в`їхав на окуповану російськими військами територію Харківської області України.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, в цей же день, в складі механізованої колони збройних сил РФ та незаконних збройних формувань так званої «ДНР», яка в себе включала: танки, бойові броньовані машини, артилерійські системи, ракетні системи залпового вогню, автомашини «Урал», «Камаз», близько 16:00 год прибув до с. Веселе Харківського району Харківської області.

В наступному, 09.03.2022 ОСОБА_4 , продовжуючи участь в діяльності незаконного збройного формування так званого «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», отримав набої до своєї зброї автомату АК-74.

При цьому, ОСОБА_4 відкрито носив при собі вогнепальну зброю; був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка збройних сил РФ з закріпленим на плечі правої руки та правій нозі відмітним розпізнавальним знаком у вигляді пов`язки білого кольору, що характеризувало носія форми як причетного до складу збройних сил РФ та незаконного збройного формування «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР».

У подальшому, в період з 09.03.2022 по 25.03.2022 ОСОБА_4 , діючи на боці ворога держави-агресора РФ, у складі незаконного збройного формування так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР» на окупованих збройними силами РФ територіях АДРЕСА_5 вчиняв наступні дії:

- здійснював окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ та осіб з числа учасників незаконних збройних формувань так званої «ДНР», які були за званням чи посадою вище;

- облаштовував та укріплював блокпости, ніс чергування на блокпостах, копав окопи;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка збройних сил РФ із закріпленим на правій руці відмітним розпізнавальним знаком у вигляді стрічки червоного кольору, який може бути впізнаний на відстані, відкрито носив при собі вогнепальну та холодну зброю;

- здійснював перевірки у осіб, які рухались через цей блокпост, документів що посвідчують особу, перевірку їх речей, догляд транспортних засобів, здійснював контрольно-пропускні функції та охорону блокпостів;

- приймав активну участь у візуальному спостереженні за повітряним простором з метою виявлення та знешкодження безпілотних літальних апаратів ЗСУ з наявної в нього автоматичної зброї, та інші незаконні дії на боці РФ.

25 березня 2022 близько 10:00 год (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) під час бойового зіткнення з Збройними силами України на території Харківської області ОСОБА_4 разом з іншими військовослужбовцями свого військового підрозділу так званий «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», потрапивши під артилерійський обстріл, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога РФ, як держави-агресора, була припинена.

Тобто, ОСОБА_4 , перебуваючи та діючи у складі незаконного збройного формування так званого «3-й батальйон НОМЕР_2 комендантський полк ДНР», усвідомлював, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з незаконними збройними формуваннями «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, він своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора бере активну участь у військовій агресії проти України, діє на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022).

21.05.2022 року ОСОБА_4 оголошено про підозру.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому вищевказаних кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- протоколом допиту підозрюваного, який визнав свою вину;

- протоколами допиту свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину визнає, однак зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні вказав, що підтримує позицію свого підзахисного та заперечує проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Злочини проти основ національної безпеки України є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, що забезпечують державну безпеку, обороноздатнiсть, незалежність країни, її конституційний лад. Без належної кримiнально-правової охорони цих соціальних цiнностей, неможливе нормальне функцiонування держави та вiдповiдних її iнститутiв.

Об`єктом злочинів проти основ національної безпеки є суспiльнi відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної i правової держави (ст. 1 Конституцiї України).

Підозрюваному може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, останній, являючись мешканцем міста Донецьк, який на теперішній час знаходиться в окупації російськими військами, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Також, враховуючи особливу зухвалість вчиненого кримінального правопорушення підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Поряд з цим, ще однією підставою вважати достатньою ймовірність покинути територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальності є відсутність у нього окрім м. Донецьк будь-яких соціальних контактів, окрім зв`язків з військовослужбовцями Російської Федерації та окупаційною адміністрацією.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, інших можливих епізодів вчинення аналогічних злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_4 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінального правопорушення.

Так, кримінальні правопорушення вчинені підозрюваним здійснювалося з невстановленим на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків, потерпілого та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, адже відповідно до зібраних доказів ОСОБА_4 не збирався завершувати свою злочинну діяльність. Крім цього, останній не має постійного місця роботи, а отже сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Разом з цим, на думку сторони обвинувачення на даний час існує наявність ризику, який обґрунтовується запровадженням відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» правового режиму воєнного стану в Україні.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в

пункті 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

В разі застосування до ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів таких як домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, здійснення останнім впливу на свідків по справі з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі.
Саме запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе перешкоджати встановленню істини у справі, продовжити злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду.

Прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_4 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, в органу досудового розслідування відсутні.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_4 потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні

№0000066 від 13 травня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23), який обчислювати з 20 год. 00 хв 21.05.2022 року до 20 год. 00 хв. 19.07.2022 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 19.07.2022 року

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1