Справа № 629/2468/19
ВИРОК
іменем України
07.09.2022 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження № 0000497 від 11.04.2019 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лозова Харківської області, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, працюючого за договорами на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1) На початку березня 2019 року ОСОБА_3 знаходився на АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) із вказаного домоволодіння.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 через діру в паркані заліз на територію вказаного домоволодіння, потім, відкрутивши проволоку на вхідних дверях, зайшов до будинку та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх громадян не спостерігає, таємно викрав з коридору будинку брухт алюмінію у вигляді злитку вагою 18,5 кг. вартістю 26 гривень за кілограм на загальну суму 481 гривню.

Після цього ОСОБА_3 з місця події зник і викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

2) В кінці березня 2019 року ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення майна (крадіжка), прийшов на АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 через діру в паркані заліз територію вказаного домоволодіння, потім через незамкнені вхідні двері зайшов до будинку та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх громадян не спостерігає, таємно викрав з коридору будинку брухт алюмінію у вигляді злитку вагою 18 кг вартістю 26 гривень 33 копійки за кілограм на загальну суму 473 гривні 94 копійки.

Після цього ОСОБА_3 з місця події зник і викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

3) 10.04.2019 близько 14:40 години ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прийшов на АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 через діру в паркані заліз на територію вказаного домоволодіння, потім через незамкнені вхідні двері, зайшов до будинку та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх громадян не спостерігає, таємно викрав з коридору будинку брухт алюмінію у вигляді двох злитків загальною вагою 40 кг. 700 гр. вартістю 24 гривні 66 копійок за кілограм на загальну суму 1003 гривні 66 копійок.

Однак ОСОБА_3 свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі залишити місце події, був затриманий господарем домоволодіння ОСОБА_6 .

У разі доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_3 міг би завдати потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він тричі проник до домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 , звідки в березні 2019 року двічі викрав брухт алюмінію та намагався викрасти такий же брухт алюмінію 10.04.2019, але був затриманий потерпілим ОСОБА_6 .

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд, за згодою учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку з цим суд приймає до уваги і вимоги ст. 4 Закону України «Про пробацію», відповідно до якої метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, один з яких є незакінченим, оскільки обвинувачений не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі, враховуючи, що його дії були викриті потерпілим ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює за договорами на будівництві, за місцем проживання скарг на ОСОБА_3 не надходило.

Призначаючи покарання, суд приймає до відома досудову доповідь про обвинуваченого ОСОБА_3 , складену старшим інспектором Лозівського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 , з якої слідує, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування соціально-виховних заходів; в такому випадку орган пробації вважає доцільним покладення на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи правила призначення покарань за незакінчене кримінальне правопорушення та за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ст.ст. 68, 70 КК України.
При цьому, суд враховує, що призначене покарання повинно створити умови для виправлення і ресоціалізації засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженим.
За таких обставин, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який висловив щирий жаль з приводу вчиненого, враховуючи наявність двох обставин, що пом`якшують йому покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відсутність будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без реального відбування покарання, встановивши йому на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Відповідно до п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та останній тримається під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а тому, оскільки ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, обвинувачений на підставі ч. 1 ст. 377 КПК України підлягає звільненню з-під варти, а такий захід забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підлягає скасуванню у відповідності до п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 377, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня 03 (три) копійки.

Речові докази:

- дві спортивні сумки (квитанція 733) знищити;
- чотири злитки алюмінію циліндричної форми, які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (надіслати) обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1