Справа № 461/1909/22
Провадження № 1-кс/461/1375/22
18.04.2022 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи провідним спеціалістом сектору планування та організаційної роботи секретаріату комісії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності за таких обставин.
Так, в липні 2021 року ОСОБА_6 закінчив навчання на 3-ому курсі Львівського державного університету внутрішніх справ, та одержав неповну вищу освіту рівня «бакалавр», після чого завершив навчання у цьому навчальному закладі.
З метою подальшого працевлаштування він почав шукати різні варіанти роботи в різних державних органах влади та місцевого самоврядування за відповідним фахом.
12.10.2021 року о 13.45 год., за порадою своїх знайомих, ОСОБА_6 зателефонував із власного мобільного телефону з картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 до ОСОБА_5 на мобільний телефон з картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , з метою одержання консультації з приводу можливого працевлаштування в одному з органів державної влади чи місцевого самоврядування, на що останній погодився, запропонувавши зустрітись віч-на-віч.
У той же час, після отримання указаної інформації, в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди для себе, за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, а саме начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_7 , який відповідно до п. «и» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, задля вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_6 в одному із підпорядкованих органів чи установ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_5 14.10.2021, близько 19.00 год., із власного телефону з картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 зателефонував до ОСОБА_6 на мобільний телефон останнього з картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , та запропонував зустрітись із ним наступного дня, близько 13.00 год., на автозаправці «WOG», що розташована за адресою: Львівська область Пустомитівський район село Сокільники вул. Стрийська, 12, з метою обговорення питань щодо можливого працевлаштування останнього.
У подальшому, 15.10.2021, близько 13.00 год., ОСОБА_5 , під час зустрічі із ОСОБА_6 у попередньо визначеному ним ( ОСОБА_5 ) місці на автозаправці «WOG», що розташована за адресою: Львівська область Пустомитівський район с. Сокільники вул. Стрийська, 12, повідомив останньому про можливість його працевлаштування у Дрогобицькій чи Стрийській райдержадміністраціях, або підпорядкованих органах чи установ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також, під час вказаної розмови, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, із корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, висунув незаконну вимогу ОСОБА_6 про надання йому грошових коштів в розмірі 2000 доларів США за вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_6 в одному із підпорядкованих органів чи установ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
За таких обставин, ОСОБА_6 , будучи поставлений в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 може зашкодити його подальшому працевлаштуванню у державних органах влади чи місцевого самоврядування, що порушуватиме гарантоване йому Конституцією України право на працю, змушений був погодитись з незаконною вимогою ОСОБА_5 щодо надання йому неправомірної вигоди.
18.10.2021 ОСОБА_6 , розуміючи незаконність зазначених вимог ОСОБА_5 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинних дій ОСОБА_5
Довести свій злочинний умисел на одержання від ОСОБА_6 всієї суми неправомірної вигоди ОСОБА_5 не представилось можливим через припинення правоохоронними органами протиправної діяльності останнього.
Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, складено 15.04.2022 та цього ж дня вручено ОСОБА_5 .
Разом з цим, в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи автомобіля марки «Фольцваген Пассат Варіант», н.з. НОМЕР_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , з метою виявлення, фіксації та вилучення речей і документів, які можуть мати відношення до розслідування у даному кримінальному провадженні було вилучено дві пластикові картки до банківського карткового рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я « ОСОБА_8 » наступних номерів: НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , а також один мобільний телефон марки іPhone 7 номер ІМЕІ: НОМЕР_6 в чохлі чорного кольору із сім-картою всередині із абонентським номером НОМЕР_7 .
На вказаному телефоні зафіксовано телефонні з`єднання (вхідні та вихідні дзвінки), листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що матиме доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини його вчинення та причетних інших співучасників кримінального правопорушення.
15.04.2022 року вказані речі та предмети, котрі були вилучені під час проведення обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Беручи до уваги викладене, вилучені на підставі ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку речі, предмети та документи, що перелічені мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки могли бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини його вчинення та причетних осіб, а тому є необхідним долучення вище перелічених речей, предметів та документів до матеріалів кримінального провадження з метою використання їх у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, недопущення їх відчуження, зміни або знищення.
Враховуючи те, що вилучені під час обшуку вище перелічені речі, предмети та документи є тимчасово вилученим майном, а тому з метою досягнення дієвості цього провадження необхідно накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення подальшого призначення судових експертиз по вилучених речей (комп`ютерної техніки, мобільних терміналів систем зв`язку) і документів, оскільки є підстави вважати, що такі є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а вільний доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги клопотання підтримує та просить їх задовольнити.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності слідчого та прокурора.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підстав вважати, що воно є доказом злочину.
У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Перевіривши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю клопотання підставним, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження, таке підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170- 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 15.04.2022 під час проведення обшуку іншого володіння особи автомобіля марки «Фольцваген Пассат Варіант», н.з. НОМЕР_4 , а саме:
- дві пластикові картки до банківського карткового рахунку відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я « ОСОБА_8 » наступних номерів: НОМЕР_3 та НОМЕР_5 ;
- мобільний телефон марки іPhone 7 ІМЕІ: НОМЕР_6 та сім-картою всередині із абонентським номером « НОМЕР_7 ».
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду, в строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .