Справа № 202/3243/22
Провадження № 1-кп/202/299/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене 28.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Заповітне Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, працює на посаді начальника логістики військові частини НОМЕР_1 у військовому званні «підполковник», одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, групи інвалідності не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має статус учасника бойових дій, нагороджений нагрудним знаком «За вільну Україну АТО», депутатом не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 211 (по стройовій частині) від 31.05.2021 підполковника ОСОБА_8 призначено на посаду начальника логістики цієї ж частини.

В цій же військовій частині, в посаді начальника складу продовольчої служби взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 проходить військову службу сержант ОСОБА_9 , який підпорядкований по службі підполковнику ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 58, 59, 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) та п.п. 3.1., 3.1.4., 3.1.9., 3.2.1 чинного на цей час «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом МО України №300 від 16.07.1997, підполковник ОСОБА_8 повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Він відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів частини, повинен організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів частини матеріальними засобами, якісне харчування особового складу, контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця, зобов`язаний забезпечувати ощадливе витрачання коштів, берегти державне (військове) майно, у т.ч. продукти харчування для частини.

Згідно ст.ст. 58, 59 згаданого Статуту, начальник особисто відповідає за стан і збереження бойової та іншої техніки і матеріальних засобів, повинен організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту. Начальник відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів ЗС України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6, 7, 8, 9 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000, у військовій частині ведеться облік військового майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідними службами. Облік майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний стан, обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах в арсеналах згідно з цим Положенням. Облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Згідно посадових обов`язків начальника логістики військової частини НОМЕР_2 . затвердженого наказом командира цієї ж частини № НОМЕР_3 «Про організацію служби військ та бойового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 на 2022 рік», від 26.12.2021 (доведені під особистий підпис ОСОБА_8 ) підполковник ОСОБА_8 несе персональну відповідальність за якісне та своєчасне виконання завдань, покладених на логістику, здійснює керівництво його діяльністю, відповідає за своєчасне надання донесень та інших звітних документів підлеглим особовим складом.

Начальник логістики зобов`язаний організовувати роботу логістики, визначає (розподіляє) і ставить завдання підлеглим, контролює якість їх виконання. В рамках планування поточної (повсякденної) діяльності логістики організовує планування основних заходів логістики, організовує та приймає особисту участь у виконанні поточних документів.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено відповідно до Указу Президента України № 2263-ІХ від 22.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб, тобто на цей час в країні діє воєнний стан.

Відповідно до примітки ч. 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноваженого командування.

Згідно ч. З ст. 18 КК України та примітки 1 ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції та постійно чи тимчасово обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язаним діяти лише на підставі, у межах повноважень за у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, підполковник ОСОБА_8 обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та, будучи військовою службовою особою, обвинувачується у вчиненні військового злочину у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Так, між Міністерством оборони України та ТОВ «Преміум Компані» () укладено договір №286/2/22/14 від 07.03.2022 на закупівлю послуг з організації харчування (за кодом 55320000-9), у тому числі щодо забезпечення комплектами продуктів та послуг харчуванням особового складу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

При цьому, відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Гіреміум Компані» бере на себе обов`язок з логістики транспортної доставки продуктів харчування до військових часини, установ та військових навчальних закладів Збройних (Тіл України в стаціонарних та польових умовах, в тому числі доставки вказаних продуктів харчування до військової частини НОМЕР_1 , яка після збройної агресії РФ через постійні бойові дії і окупацію м. Маріуполя, в червні 2022 тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 .

Поточний контроль з безпосереднього відвантаження з ТОВ «Преміум Компані» та фактичної доставки до військової частини НОМЕР_1 продуктів харчування, начальником логістики цієї ж частини ОСОБА_10 було доручено начальнику складу продовольчої служби взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_9 .

В свою чергу, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 58, 59, 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1.3, 1.4, п.п. 4, 5, 6, 7, 8, 9 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України МІ 225 від 04.08.2000, п.п. З.1., З.1.4., З.1.9., 3.2.1 чинного на цей час «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом МО України №300 від 16.07.1997 та відповідних посадових обов`язків, підполковник ОСОБА_8 неналежну організацію роботи з питань забезпечення підпорядкованими службами підрозділів частини матеріальними засобами, якісного харчування особового складу, а також контроль за діяльністю підлеглих осіб щодо доведення встановлених норм забезпечення до військовослужбовців, за ощадливим витрачанням бюджетних коштів, обліком, збереженням та використанням державного (військового) майна, в тому числі вказаних продуктів харчування, не здійснював.

Зокрема, своєчасну організацію обліку матеріальних засобів (продуктів харчування), які згідно вказаного вище договору повинні були бути доставлені до військової частини НОМЕР_1 та зберігатись на складі продовольчої служби взводу матеріального забезпечення цієї частини, ОСОБА_8 не здійснював та їх номенклатурою не володів. Крім того, взаємо звірки між обліковими даними склад) продовольчої служби взводу матеріального забезпечення та фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 проведені не були.

В період з 01 по 03 червня 2022 року, ОСОБА_8 контроль щодо відвантаження та доставки до частини продуктів харчування (за договором №286/2/22/14 від 07.03.2022) не здійснював, перевірки фактичної наявності, якості та кількості майна не проводив, приймання, видачу, повноту та фактичну доставку в частину вказаних продуктів харчування не контролював, внаслідок чого допущено втрату майна та завдання економічних збитків державі.

Так, 01.06.2022 начальник складу продовольчої служби взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_9 , виконуючи доручення підполковника ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, вказав водію транспортного засобу «Мерседес Бенц» з д/н НОМЕР_4 прибути до складських приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_4 , які використовувались ТОВ «Преміум Компані» для зберігання продуктів харчування, відповідно до вказаного договору №286 2/22 14 ві т. 07.03.2022.

Надалі, начальник складу ОСОБА_9 повідомив невстановленій службовій особі ТОВ «Преміум Компані», що продукти харчування (консерви «свинина тушкована» - 1612,800 кг, олія соняшникова рафінована - 8500,800 кг.), які призначалися для відправлення у військову частину НОМЕР_1 , необхідно відвантажити у транспортний засіб «Мерседес Бенц» з д/н НОМЕР_4 .

01.06.2022, у першій половині дня, водію транспортного засобу «Мерседес Бенц» з д/н НОМЕР_4 , відповідно до товарно-транспортної накладної № 49822 для військової частини НОМЕР_1 , було відвантажено з ТОВ «Преміум Компані», за вказаним вище договором, продукти харчування, а саме: консерви «свинина тушкована» - 1612,800 кг, олія соняшникова рафінована - 8500,800 кг.

01.06.2022, сержант ОСОБА_9 вказав водію транспортного засобу «Мерседес Бенц» з р/н НОМЕР_4 доставити отримані продукти харчування (консерви «свинина тушкована» - 1612,800 кг, олія соняшникова - 8500,800 кг.) на 1 175 868,60 гривень, до складського приміщення, за адресою: АДРЕСА_5 , незважаючи на те, що ці продукти призначені для харчування особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Після заволодіння вказаним майном (продуктами харчування), начальник складу сержант ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд, а саме реалізував їх 03 червня 2022 року підприємцю ОСОБА_11 , отримавши за це грошові кошти, внаслідок чого заподіяно тяжкі наслідки, у виді завдання економічних збитків державі в сумі 1 175 868,60 гривень.

02.06.2022 правоохоронними органами було проведено обшук складського приміщення, за адресою: АДРЕСА_5 , за результатами чого, вилучено продукти харчування (консерви «свинина тушкована» - 1612,800 кг, олія соняшникова рафінована - 8500,800 кг.), які призначалися для потреб військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого вказана злочинна діяльність була припинена, з подальшим вилученням цих продуктів.

Всього встановлено втрату майна на загальну суму 1 175 868,60 гривень, чим заподіяно шкоду державі, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1 , тобто вказаними вище діями підполковника ОСОБА_8 заподіяно тяжкі наслідки.

За вищевикладених обставин, підполковник ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України -недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

29.06.2022 під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно та у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діянні та в обсязі пред`явленої йому підозри, погоджуючись на призначенні покарання за ч. 4 ст. 425 КК України основного покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України із переходом на інший більш м`який, ніж зазначено в санкції вказаної статті, вид покарання. На підставі ст. 58 КК України, сторони, також, погоджуються замінити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки та призначити ОСОБА_8 за вказаний вище вказане кримінальне правопорушення покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_8 в дохід держави.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 425 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлена клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_6 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.
Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, вважав, однією із пом`якшуючих обставин той факт, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває дружина, яка має другу групу інвалідності.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд задовольнити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_8 визначене сторонами покарання.
Представник потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд угоди про визнання винуватості без його участі, що не суперечить вимогам ст. 474 КПК України.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
Згідно до ст. 474 ч. 3 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Представник потерпілого ОСОБА_13 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_8 .
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 425 КК України - недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинені в умовах воєнного стану.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 29.06.2022 між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.
Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 425 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприянням розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, стан здоров`я дружини обвинуваченого, яка має другу групу інвалідності та відсутністю обставин, що його обтяжують відповідно до ст. 67 КК України. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Узгоджена міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України при наявності трьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з призначенням ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 425 КК України більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 425 КК України, передбаченого ч.1 ст.58 КК України вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_8 в дохід держави відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, з урахуванням: поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, який в судовому засіданні визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, що свідчить про його щире каяття.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи те, що ухвалою суду від 10.08.2022 відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не скасовувати.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474,475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.06.2022 між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадження, внесеному 28.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291, відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 42 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 425 КК України, а саме передбаченого ч.1 ст. 58 КК України - службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_8 в дохід держави.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін - особисте зобов`язання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.06.2022 (справа № 202/2391/22, провадження № 1-кс/202/2019/2022) на тимчасово вилучене в ході обшуку транспортного засобу марки Volkswagen Transporter» від 03.06.2022, майно, а саме: флеш-носій D33B29 (32 Gb), флеш-носій goodram (16 Gb) EA4EC36226 1940; мобільний телефон ОСОБА_8 «Samsung Galaxy A12» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з SIM картками: 1) Водафон + 38 НОМЕР_7 , 2) Київстар НОМЕР_8 , в чохлі чорного кольору, блокнот чорновими записами ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 4500 доларів США номіналом по 100 доларів, грошові кошти у розмірі 3500 євро номіналом по 100 євро, грошові кошти у розмірі 1050 євро номіналом 50 євро, грошові кошти у розмірі 100 євро номіналом 20 євро; грошові кошти в розмірі 7600 гривень номіналом по 200 гривень, грошові кошти в розмірі 500 доларів США номіналом 100 доларів, грошові кошти в розмірі 1000 євро номіналом 50 євро, банківська картка ПриватБанк НОМЕР_9 , банківська картка ПриватБанк НОМЕР_10 , повернувши їх ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1