Справа № 496/1587/22
Провадження № 1-кс/496/834/22
У Х В А Л А

01 червня 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0000294 від 13.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, і просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

При цьому посилається на те, що ОСОБА_4 , у травні 2021 року, більш точний час в ході слідства встановити не представилося можливим, перебуваючи біля річки поблизу с. Петродолинське Одеського району Одеської області, знайшов, тим самим придбав, однозарядну малокаліберну спортивну гвинтівку конструкції ОСОБА_6 , зразка 1932 року, моделі ТОЗ-8, № НОМЕР_1 , 1957 року виготовлення, яка є нарізною довгоствольною вогнепальною зброєю та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій проти громадської безпеки, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді створення сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням вогнепальної зброї і бажаючи їх настання, без дозволу, обов`язкове отримання якого передбачене Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми якостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 та Порядком придбання, зберігання, перевезення і використання спортивної зброї, боєприпасів до неї, утримання стрілецьких тирів, стрільбищ та стендів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1207, переніс її до приміщення квартири АДРЕСА_1 та почав її там зберігати без передбаченого законом дозволу. У подальшому, 13.05.2022 року, в період з 12:23 год до 12:44 год вказана вогнепальна зброя виявлена та вилучена у ОСОБА_4 співробітниками поліції в ході обшуку зазначеного вище житла. Відомості про кримінальне правопорушення 13.05.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000294, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 263 КК України. 30.05.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також на існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав і пояснив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, тому вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що він працює водієм, здійснює доставку палива, так як він є єдиним годувальником у сім`ї, то мав би можливість працювати й далі, у зв`язку з чим просив не застосовувати домашній арешт. При цьому пояснив, що не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зобов`язується з`являтися за першою вимогою.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор довів наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (що є тяжким злочином), раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, разом з цим, його робота пов`язана з виїздами за кордон (перевізник палива), тому наявний ризик того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд враховує ту обставину, що оскільки робота підозрюваного пов`язана з виїздами за кордон (перевізник палива), та зважаючи на міру покарання, яка може бути призначена у разі визнання винуватим, наявний ризик того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування.

Таким чином суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання, з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків: не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , з 20:00 год до 06:00 год, без дозволу слідчого, прокурора, або суду; прибувати до слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області за першою вимогою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 205 КПК України,

П О СТ А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , з 20:00 год до 06:00 год, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

-прибувати до слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області за першою вимогою;

Ухвалу надіслати до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області для виконання.

Строк дії ухвали два місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1