Справа № 214/3031/22
1-кп/214/660/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000287 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Нововоронцовського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Починаючи з липня 2021 року (точну дату не встановлено), ОСОБА_5 , маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам ст.ст. 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п 1.12 Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, п.п. 4-5 глави 4 та п. 4.3, п. 4.16 Розділу 3 Кодексу газорозподільних систем, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», 05 листопада 2019 року, п. 15.5 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 №190, постанови Кабінету міністрів України № 1747 від 16 листопада 2002 року «Про затвердження правил охорони магістральних трубопроводів», та достовірно знаючи, про відсутність права власності або користування на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_3 , що належить Криворізькій міській раді, самовільно зайняв земельну ділянку біля нежитлової будівлі магазину продовольчих та непродовольчих товарів на АДРЕСА_4 шляхом розміщення на ній тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, в охоронних зонах та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, чим порушив вимоги ст.ст. 112, 116, 122-126 Земельного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок у охоронних зонах.

Земельна ділянка, самовільно зайнята ОСОБА_5 , не виділена в натурі, не надана жодній особі у власність або користування та належить територіальній громаді міста в особі Криворізької міської ради на праві комунальної власності.

Безпосередньо поряд з земельною ділянкою, на якій ОСОБА_5 здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, проходить підземна мережа водопостачання, яка перебуває на балансовому обліку КП «Кривбасводоканал», згідно відповіді на запит з вищевказаного КП.

Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудови території» заборонено розміщувати фундаменти будівель та споруд ближче ніж на 5м від водопровідної мережі та 3-5м від самопливної каналізаційної мережі.

Відповідно до п. 15.5 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 №190, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5м від осі каналізаційної мережі і пристроїв та в межі охоронної санітарної зони, споруджувати самовільно над каналізацією та водопроводом будь-які будівлі та предмети благоустрою заборонено.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 1747 від 16 листопада 2002 року «Про затвердження правил охорони магістральних трубопроводів», охоронна зона об`єктів магістрального трубопровідного транспорту (далі охоронна зона) це земельна ділянка прилегла до об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, обмежене умовними лініями з обох боків трубопроводу паралельно його осі (об`єкту), на якій обмежується провадження господарської діяльності.

Згідно вимогам ст. 14 Конституції України: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави». Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

У відповідності до норм ст. 116 Земельного Кодексу України (підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності):

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або результати аукціону.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, ОСОБА_5 , з липня 2021 року, діючи умисно, в порушення вище зазначеного законодавства, не маючи жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, не маючи жодних дозволів на здійснення будівельних робіт на земельній ділянці в охоронній зоні, здійснив самовільне зайняття земельної ділянці поблизу торговельного комплексу на АДРЕСА_4 , уздовж якої встановлена охоронна зона підземних мереж водопостачання. Своїми умисними діями ОСОБА_5 створив загрозу пошкодження підземних мереж водопостачання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст. 197-1 ч.2 КК України за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки, вчиненого щодо земель в охоронних зонах.

За даною справою 24 червня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої підозрюваний повністю визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язуються беззастережно визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні під час судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, відносяться до нетяжких злочинів. Так, вказана угода укладена за ініціативою прокурора та відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України. Під час досудового розслідування, встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, під час досудового розслідування не встановлено. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (громадянин України, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений), наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК слід призначити покарання у вигляді 3-х років обмеження волі із застосування ст. 75 КК України.
Суд вважає, що дана угода відповідає вимогам КПК України та закону. При цьому суд вважає, що угода не містить передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у її затвердженні. Також судом встановлено, що укладення сторонами угоди є добровільним.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 376, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену за даним кримінальним провадженням 24 червня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої підозрюваний повністю визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язуються беззастережно визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні під час судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, відносяться до нетяжких злочинів. Так, вказана угода укладена за ініціативою прокурора та відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України. Під час досудового розслідування, встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, під час досудового розслідування не встановлено. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (громадянин України, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений), наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК слід призначити покарання у вигляді 3-х років обмеження волі із застосування ст. 75 КК України.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 197-1 ч.2 КК України у вигляді ТРЬОХ (3) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ОДИН (1) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту оголошення вироку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1