САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/658/21
Провадження №1-кп/726/18/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Чернівці, клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 02.05.2020, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , у порядку ст. 201 КПК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного у кримінальному провадженні, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_11 , -

У С Т А Н О В И В:
В провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом, затвердженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_12 , який надійшов 26.04.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України.
18.03.2022 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_6 , у порядку ст. 201 КК України про зміну запобіжного заходу, у якому останній просить суд змінити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на альтернативний заставу чи домашній арешт, оскільки строк позбавлення волі він відбув, а у зв`язку із введеним воєнним станом має намір оберігати рідних та свій дім.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.
Прокурор підтримав заявлені клопотання про продовження строку запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених та просив суд їх задовольнити, з підстав у них зазначених, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати. Крім того, вказав про відсутність підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Наголосив на недостатності застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів. Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу заперечив.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен окремо, просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, щодо кожного із них, та клопотали перед судом застосувати більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав раніше скероване до суду клопотання про зміну запобіжного заходу та просив суд врахувати, обставини у ньому зазначені.
Захисники обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та долучені до нього матеріали з підстав заявлених клопотань, доводи клопотань про зміну запобіжного заходу та його продовження, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо заявлених прокурором клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд виходить із того, що такі подано з дотриманням вимог КПК України.
Так, ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10 квітня 2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.
У відповідності ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження (якими є зокрема запобіжні заходи) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно з п.4 та п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та повинно оцінюватися із іншими обставинами кримінального провадження (рішення у справі «Москаленко проти України»).
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд бере до уваги те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 раніше судимі за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, в період відбування покарання у місцях позбавлення волі обвинувачуються у вчиненні нових умисних особливо тяжких злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а також обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2, ч.3 ст. 255-1 КК України, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Тому існують ризики, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Для запобігання вказаним ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати, застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів є безпідставним, а тому, зважаючи, що розгляд кримінального провадження не завершено, строк дії запобіжного заходу обвинуваченим слід продовжити.
При цьому судом, відповідно до вимог ст.178 КПК України, взято до уваги дані про особу обвинувачених, зокрема міцність їх соціальних зв`язків, їх вік та стан здоров`я, щодо яких на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження з приводу неможливості перебування їх під вартою.
Також, судом враховується характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Оцінюючи наявність підстав для тримання обвинувачених під вартою з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи стадію судового розгляду, суд вважає, що даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки викладені захисниками та обвинуваченими обставини не свідчать про зменшення заявлених прокурором та встановлених судом ризиків, а також про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
При цьому на підставі п.4 та п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави, адже такий альтернативний запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу, суд виходить із наступного.
Статтею 201 КПК України передбачено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Перевіркою даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних проваджень за які відбував покарання, знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах відбування покарання, не працює. При цьому, судом не встановлено даних, які б беззаперечно свідчили про міцність його соціальних зав`язків.
Крім того у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою обвинувачений вказує на необхідність захисту матері у зв`язку із введеним воєнним станом.
Дійсно, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. А указом Президента України № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Крім того, у зв`язку із введеним воєнним станом до КПК України внесені ряд змін, які пов`язані зокрема і з вирішенням питання про запобіжні заходи.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» від 15 березня 2022 року № 2125-IX, доповнено КПК України статтею 616, яка передбачає скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав.
Однак, ОСОБА_6 у своєму клопотанні не вказує про своє бажання проходження військової служби за призовом під час мобілізації, більше того, щодо останнього не може бути скасований запобіжний захід з вказаних підстав, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України, які забороняють скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу.
Не дає підстав для зміни запобіжного заходу і факт відбуття ОСОБА_6 строку покарання (позбавлення волі) за попереднім вироком, оскільки останній утримується під вартою за запобіжним заходом в межах вказаного кримінального провадження, а підстав для його зміни на більш м`який, як було зазначено раніше, суд не знаходить.
Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та які можуть мати наслідком призначення покарання у виді позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, обвинувачення у вчиненні нових умисних злочинів під час відбування покарання за попередні кримінальні правопорушення, кількість та тяжкість епізодів протиправної діяльності, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , спосіб їх вчинення, та наслідки, суд вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, і для запобігання цим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є безпідставним, а тому, зважаючи, що розгляд кримінального провадження не завершено, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу та задоволення його клопотання.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а обраний відносно нього запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим у його клопотанні, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Водночас, розглядаючи можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави для обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає його такими, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, зважаючи на те, що судом не встановлено такого ступеня довіри до обвинуваченого, за якого перспектива втрати застави може стати для нього достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 194, 197, 199, 201, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , строком на шістдесят днів без визначення застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 02.05.2020 - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 25 березня 2022 року по 23 травня 2022 року, без визначення розміру застави.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 25 березня 2022 року по 23 травня 2022 року, без визначення розміру застави.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч.3 ст. 307 КК України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 25 березня 2022 року по 23 травня 2022 року, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1