Справа № 761/5612/21
Провадження № 1-кс/761/4042/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суд м. Києва ОСОБА_1 вивчивши клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004230 від 17.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004230 від 17.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч. 3 ст. 212 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 21.12.2020 з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинення даного кримінального правопорушення на підстави ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у нежитловому приміщенні, яке фактично використовується службовими особами «Новалік-Фарм» ().

У ході даного обшуку виявлені та вилучені документи, які належать, а також використовуються ТОВ «Новалік-Фарм», а також мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження та є речовими доказами.

Як зазначає в клопотанні прокурор, в подальшому строна обвинувачення зверталася з клопотанням про накладення арешту на вилучені в ході вищезазначеного обшуку речі та документи, однак ухвалою слідчого судді від 19.01.2021 (справа №761/929/21) вказане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків. Про наявність вказаної ухвали від 19.01.2021 прокурору стало відомо лише 09.02.2021, у звязку з чим він просив: поновити строк для подачі клопотання про накладення арешту на майно та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 21.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у нежитловому приміщенні, яке фактично використовується службовими особами «Новалік-Фарм» ().

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З огляду на вищенаведене, прокурор мав діяти у законний спосіб та звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді не пізніше 48 годин після вилучення майна про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ст. 115 КПК України, при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

У свою чергу, ст. 116 КПК України встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

З матеріалів клопотання встановлено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено 21.12.2020 о 19 год. 17 хв. час закінчення обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2020, а тому клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у нежитловому приміщенні, яке фактично використовується службовими особами «Новалік-Фарм», повинно було бути поданим до суду не пізніше 48 годин після вилучення майна, в тому числі в порядку, передбаченому ст. 116 КПК України, тобто за допомогою поштового зв`язку.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Разом із тим, з клопотанням про арешт майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України прокурор звернувся до слідчого судді 09.02.2021, тобто після спливу граничного строку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27.03.2019 у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами кримінальний процесуальний закон розуміє лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом.

Отже в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини через які цей строк пропущено.

З огляду на вищенаведене, прокурор мав діяти у законний спосіб та звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді не пізніше 48 годин після вилучення майна про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Пропустивши строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, прокурор у своєму клопотанні просить його поновити у зв`язку з тим, що ухвалу від 19.01.2021 про повернення вказаного клопотання для усунення недоліків стороною обвинувачення отримано лише 09.02.2021.

Однак заявлене прокурором клопотання про поновлення строку не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, жодних аргументів на підтвердження поважності причин, які б слугували підставою для поновлення цього строку в порядку ч. 1 ст. 117 КПК України та з урахуванням вимог ст. ст. 170, 171 КПК України, у клопотанні не наведено.

Наведені прокурором у клопотанні обставини не доводять наявність таких причин непереборного характеру, в силу яких прокурор був позбавлений реальної можливості отримати ухвалу слідчого судді від 19.01.2021 раніше ніж 09.02.2021 та подати клопотання про арешт майна, а отже не можуть бути сприйняті судом як поважні.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа мас право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого королівства (AGOSI v. The United Kindom від 24 жовтня 1986 року, серія А, №108 п.52). Іншими словами заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про поновлення строку подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в ході обшуку, задоволенню не підлягає за недоведеністю поважності причин пропуску строку звернення.
Таким чином, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано з пропуском строку, зважаючи на імперативну норму абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, вказане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 167, 168, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку та накладення арешту на тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004230 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1