Справа №760/8166/22
Провадження №1-кс/760/2621/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаною скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в обґрунтування якої зазначила, що 03.02.2022 року о 17.45 год. гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_4 був затриманий за адресою: АДРЕСА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
04.02.2022 року з 01 год. 55 хв. до 02 год. 30 хв. гр.Республіки Азербайджан ОСОБА_4 допитаний за участю захисника ОСОБА_3 та перекладача ОСОБА_5 з приводу обставин його затримання та кримінального провадження в цілому, з приводу чого підозрюваний гр.Республіки Азербайджан ОСОБА_4 надав свої показання про випадковий приїзд до торгового центру, де відбулось затримання, та про необізнаність про взаємовідносини інших затриманих з потерпілим.

04.02.2022 року з 17:43 по 18:06 гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою вбивства та нанесення тяжких тілесних ушкоджень відносно потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Повідомлення про підозру було оголошено за відсутності захисника ОСОБА_3 , без повідомлення її про відповідну процесуальну дію, а отже з порушенням права на захист підозрюваного відповідно до п.3 ч.3 ст.42 КПК України, оскільки, підозрюваний має право на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

Відповідно, підозрюваний ОСОБА_4 підписував повідомлення про підозру як процесуальний документ, знаходячись в приміщенні Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, в статусі затриманого без можливості самостійно викликати свого захисника ОСОБА_3 для забезпечення її участі в процесуальній дії та без можливості реалізації своїх процесуальних прав як підозрюваного під час отримання того документу, який надавався йому слідчим з вимогу підписати.

У повідомленні про підозру гр. Республіки Азербайджана ОСОБА_4 відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтверджені доказами, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Орган досудового розслідування та сторона обвинувачення не здобула достатніх доказів на момент повідомлення про підозру гр. Республіки Азербайджана ОСОБА_4 та в ході досудового розслідування, які б у своїй сукупності свідчили про те, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 189 КК України, а саме оголошення повідомлення про підозру відбулось з порушенням права на захист підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах гр. Республіки Азербайджана ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені вимоги скарги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.
Прокурор в судове засідання не з`явилась, що не є перешкодою для розгляду даної справи по суті у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Крім того, в судовому засіданні 12.09.2022 року прокурором надані пояснення в яких вона проти задоволення скарги заперечувала з підстав її необґрунтованості. Зазначила, що при складанні та врученні письмового повідомлення про підозру, були дотримані вимоги ст. ст. 276 278 КПК України, з урахуванням чого просила відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках:
1)затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2)обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів;
3)наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;
Як зазначено у ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють» (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.
Повідомлення про підозру один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.
Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (ст. 276 КПК України); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (ст. 277 КПК України); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (ст. 278 КПК України). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (ст. 276 КПК України), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (ст. 277 КПК України) та його врученні особі (ст. 278 КПК України).
Слід зазначити, що наведені три статті не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК України вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (ч. ч. 2, 3 ст. 276 КПК України).
Право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в ст. 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, ст. 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Ст. 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).
Отже, з огляду на результати аналізу правових норм КПК України, слід розмежовувати: а) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; б) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; в) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який включає в себе складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
При цьому звертає на себе увагу те, що законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.
Отже, факт складання письмового тексту повідомлення про підозру з його безпосереднього вручення відповідною особою може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».
Відповідно до ст. 277 КПК письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Зі змісту письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 та матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні та врученні вказаного письмового повідомлення про підозру, були цілком дотримані вимоги ст. ст. 276 278 КПК України.
Щодо доводів заявника про порушення слідчим під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 права скористатися правовою допомогою, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 було призначено захисника з центру надання безоплатної правової допомоги у м. Києві ОСОБА_6 , який припинив свої повноваження у зв`язку з бажанням затриманого залучити адвоката ОСОБА_3 .
В подальшому 04.02.2022 року слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 шляхом мобільного зв`язку здійснено дзвінок до адвоката ОСОБА_3 о 16:05 год., однак остання на дзвінки не відповідала.
В подальшому о 17.41 год. адвокат ОСОБА_3 вийшла на зв`язок та повідомила, що прибуде до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві для представлення інтересів підзахисного ОСОБА_4 .
У зв`язку з тим, що адвокат ОСОБА_3 не прибула вчасно для проведення слідчих дій, підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру за участю понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та перекладача ОСОБА_5 .
При цьому слідчий суддя зазначає, що вимогами ст. ст. 276-278 КПК України не передбачена обов`язкова участь захисника при врученні письмового повідомлення про підозру, між тим зазначене повідомлення може вручатися і в порядку для вручення повідомлень.
Посилання сторони захисту на недотримання слідчим вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, щодо обов`язкової участі захисника при повідомленні ОСОБА_4 про підозру, є безпідставним.
Щодо невірного на думку заявника викладення обставин кримінального правопорушення та недостатньої обґрунтованості повідомлення про підозру, слідчий суддя зазначає, що для вирішення вказаних питань оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Проте, наведені заявником відомості, як у скарзі, так і в судовому засіданні, не спростовують того, що ОСОБА_4 причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 04.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 276-279, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1