Справа№938/621/20
Провадження № 1-кп/938/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2019 за №0000041 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого інспектором з охорони природно-заповідного фонду Чорногірського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського національного природного парку, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме в умисному незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючи відповідно до наказу директора Карпатського національного природного парку №57-к від 23.03.2011 на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду Чорногірського природоохоронного науково-дослідного відділення, будучи уповноваженим складати протоколи про порушення природоохоронного законодавства з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення 17.05.2017 незаконно видобував сировину піщано-гравійну, яка входить до переліку корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому, відповідно до ст. 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України.

Згідно ч.1 ст.61 цього закону, служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМ України №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

Згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», до переліку корисних копалин загальнодержавного значення належить сировина піщано-гравійна.

У порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_3 за попередньою змовою з іншою особою, матеріали стосовного якого виділено в окреме провадження, 17 травня 2017 року, близько 21:30 год. діючи умисно, достовірно знаючи про відсутність у них передбачених законодавством України дозвільних документів на видобуток корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ними дій, за допомогою належного особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та перебувають на розгляді в суді, екскаватора марки «ЕО-2629», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив забір із русла річки Кострича, що в с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, сировини піщано-гравійної (гравію), тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення та в подальшому навантажив дану сировину на кузов автомобіля марки «ЗІЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував власник автомобіля ОСОБА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 та особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та перебувають на розгляді в суді, виявлено співробітниками поліції, які припинили протиправну діяльність цих осіб.

Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2020 року обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні було призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 24.12.2020.

У зв`язку із неявкою захисника обвинуваченого в підготовче засідання 24.12.2020, та за клопотанням обвинуваченого, підготовче засідання було відкладено на 27.01.2021.

Ухвалою суду від 27.01.2021 доручено органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та відкладено підготовче засідання на 16.02.2021.

Ухвалою від 16.02.2021 кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, призначено до судового розгляду суддею одноособово на 25 лютого 2021 року.

У зв`язку із неявкою учасників кримінального провадження в судове засідання 25.02.2021 та за клопотанням прокурора, судовий розгляд було відкладено на 18.03.2021

В судове засідання 18.03.2021 учасники справи не з`явились. Прокурор подав клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої распіраторної хвороби COVID 19, введення «червоної зони» та відсутністю транспортного сполучення, спричиненого карантинними обмеженнями.

З наведених обставин, судовий розгляд було відкладено на 08.04.2021.

В судовому засіданні 08.04.2021 судом було визначено обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження, і з метою виклику для допиту в судовому засіданні свідків, судовий розгляд було відкладено на 05.05.2021.
В судове засідання, призначене на 05.05.2021 учасники судового провадження не з`явились.

Від обвинуваченого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку з тим, що його захисник немає можливості прибути в судове засідання, призначене на 05.05.2021, а він не може самостійно здійснювати свій захист.

Від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на електронну адресу суду надійшло клопотання про направлення кримінального провадження за №0000041 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, до іншого суду для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням відносно ОСОБА_7 , яке перебуває на розгляді у Косівському районному суді Івано-Франківської області.
Ухвалою Верховинського районного суду від 05.05.2021 клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про направлення кримінального провадженняза №0000041 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України до іншого суду для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням відносно ОСОБА_7 , яке перебуває на розгляді у Косівському районному суді Івано-Франківської області, було скеровано для розгляду Івано-Франківському апеляційному суду.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 18.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про направлення кримінального провадженняза №0000041 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України до Косівського районного суду Івано-Франківської області, а кримінальне провадження №0000041 повернуто для розгляду у Верховинський районний суд.

Після повернення матеріалів до Верховинського районного суду, судовий розгляд було призначено на 06.07.2021.

В подальшому судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема за клопотаннями захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого, у зв`язку із їх неявкою, а також, у зв`язку із неявкою свідків сторони обвинувачення та з метою їх повторного виклику в судове засідання для допиту, на якому наполягав прокурор.
В судовому засіданні 30.06.2022 обвинуваченим ОСОБА_3 подано письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 240 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на час притягнення його до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.

Подане клопотання обвинувачений мотивує тим, що згідно обвинувального акту, йому інкримінують вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України, яке полягало в тому, що 17.05.2017 близько 21:30год. він з іншою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, за допомогою екскаватора здійснив забір із русла АДРЕСА_1 , сировини піщано-гравійної (гравію) тобто незаконне видобування корисних копалин, які відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Зазначив, що вину у інкримінованому йому правопорушенні він не визнавав та не визнає, однак зважаючи на те, що справа розглядається тривалий термін, розгляд справи неодноразово переноситься через неможливість допиту свідків сторони обвинувачення, зважаючи на те, що в Україні триває повномасштабна війна внаслідок незаконної агресії російської федерації, у важкий для держави час, він не бажає слуханням справи доводити свою невинуватість і просить звільнити його від кримінальної відповідальності за минуванням строків давності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого, просить його задовольнити.
Процесуальний прокурор не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.
Обговоривши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд постановляє ухвалу про наступне.

Відповідно до приписів ч.1,4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Положеннями ст. 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч.8 ст.284 КПК України , закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Крім цього, статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Строки давності, у зв`язку із закінченням яких особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, визначені ст.49 КК України.
Аналіз приписів наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Згідно обвинувального акту, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення є - 17.05.2017.
Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встанволено, що на час події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, положення ст.12 КК України класифікували даний вид кримінального правопорушення, як злочин середньої тяжкості.
Однак, на даний час ст.12 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) поділяє кримінальні правопорушення на кримінальні проступки, нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі злочини.
Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно з положеннями ст.12 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), відноситься до нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення) особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.49 КК (у редакції Закону № 1256-IX від 18.02.2021) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, законодавцем передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Разом з тим, положення п.2 ч.1 ст.49 КК України в даному випадку не застосовуються, оскільки за вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тобто більше двох років.
Отже, положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.
Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 № 665/2387/14-к встановлено, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.
Згідно обвинувального акту, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України є 17.05.2017 року. Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 закінчилися строки давності, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.
Щодо невизнання ОСОБА_3 своєї вини, то суд звертає увагу на те, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 29.07.2021 у справі № 552/5595/18 (провадження N 51-5289км19), відповідно до статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст.49 КК України , суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.
Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, суд вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження за ч.2 ст.240 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.240 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись ч.1,2 ст.5, ст.12, ч.2 ст.49, ст. 240 КК України, ст.ст.284-286, 288, 371, 372, 376,395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України на підставі ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №0000041 від 27.03.2019 року відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України - закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8