Справа № 164/347/22 Провадження №11-кп/802/463/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 01 квітня 2022 року про задоволення клопотання державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» та спостережної комісії при Камінь-Каширській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_7 , засудженому 28 квітня 2020 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В:
Даною ухвалою суду задоволення клопотання державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» та спостережної комісії при Камінь-Каширській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_7 , засудженому 28.04.2020 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 на підставі ст.82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 28.04.2020 року замінено на більш м`яке покарання обмеження волі на строк невідбутої частини покарання 2 роки 1 місяць 26 днів. Відповідно до ч.2 ст.57 КВК України направлено засудженого до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши його з-під варти при прибутті до місця відбування покарання (а.с.17).

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст.411, ст.413 КПК України). Просить ухвал суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» відмовити в повному обсязі.

Вказує на те, що клопотання установи виконання покарань обгрунтовується тим, що засуджений відбув Ѕ призначеного строку покарання, під час відбування покарання порушень вимог режиму утримання не допускав, з 16.11.2020 року відбуває покарання у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», в установі не працевлаштований, однак на добровільний основі виконує обов`язки старшого днювального відділення. За сумлінну поведінку та виконання обов`язків старшого днювального двічі заохочувався адміністрацією установи виконання покарань подяками від 06.10.2021 року та 06.01.2022 року, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямками «Правова освіта», «Духовне відродження». Так, в ході розгляду вказаного клопотання встановлено, що ОСОБА_7 на даний час вдев`яте засуджений 28.04.2020 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.08.2020 року, початок строку відбування покарання 27.11.2019 року, та фактично відбув Ѕ строку покарання. З особової справи засудженого вбачається, що за період перебування в установах попереднього ув`язнення та відбування покарання засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарань не допускав. Також у 2021 році комісією ДУ «Маневицька ВК (№ 42)» двічі відмовлено в застосуванні заходів заохочення. Також 08.06.2021 року відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення. Активних заходів з метою створення умов можливості застосування ст.82 КК України, засуджений почав вживати безпосередньо перед настанням визначених п.2 ч.4 ст.82 КК України строків (27.02.2022 року). Так, 06.10.2021 року 06.01.2022 року комісією установи до нього застосовано заохочення у виді подяк, які аргументовані безоплатним виконанням обов`язків старшого днювального відділення № 5, що не відображає його ставлення до вчиненого злочину та не вказує, що він став на шлях виправлення. Крім того, в ДУ «Маневицька ВК (№ 42)» на виконанні перебуває два виконавчих документи про стягнення 65908,51 гривні, з яких добровільно погашено перед настанням строків можливого застосування ст.82 КК України, 800 гривень які зі слів самого засудженого в судовому засіданні сплачені його родичами, особисто заходів до відшкодування вказаного боргу не вживав. А тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став (а.с.20-24).

На адресу Волинського апеляційного суду 18.05.2022 року від засудженого ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора. Вважає, що висновки Маневицького районного суду Волинської області, які викладені у ухвалі суду від 01.04.2022 року, законними та обгрунтованими. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.31-32).

В судове засідання не з`явилися представник адміністрації державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» та представник спостережної комісії при Камінь-Каширській райдержадміністрації, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували, щодо продовження розгляду справи у їх відсутності. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити; засудженого ОСОБА_7 , який просив ухвалу суду залишити без змін; апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Відповідно до ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.
Згідно до роз`яснень, які викладено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Слід зазначити, що сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму утримання, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання установи щодо засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції в повній мірі дотримався наведених вимог закону.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 28.04.2020 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі та станом на 01.04.2022 року відбув більше Ѕ частини призначеного судом строку покарання.
Згідно наявних у матеріалах провадження даних, на теперішній час ОСОБА_7 на виробництві установи непрацевлаштований, однак на добровільній безоплатній основі виконує покладені обов`язки старшого днювального відділення. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покрання та розпорядок дня. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінну поведінку та за виконання обов`язків старшого днювального відділення два рази заохочувався адміністрацією установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, своєчасно виконує поставлені завдання.
Надаючи оцінки наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою, належним виконанням покладених на нього обов`язків та своєчасним виконанням поставлених завдань довів, що він став на шлях виправлення.
Враховуючи особу засудженого, який позитивно характеризується, участь його в житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність заохочень та строк відбутого покарання, доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування судом ст.82 КК України не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на обмеження волі буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч.2 ст.50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
Доводи прокурора з урахуванням теперішніх даних про особу ОСОБА_7 підстав для відмови у задоволенні клопотання установи не дають.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам справи. Крім формальних підстав для застосування ст.82 КК України під час апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та йому необхідно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі прокурором мотивів не підлягає.
Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 01 квітня 2022 року про задоволення клопотання державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» та спостережної комісії при Камінь-Каширській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_7 , засудженому 28 квітня 2020 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: