Справа № 303/4172/22
№ 1-кс/303/1264/22
У Х В А Л А
про скасування арешту майна
14 вересня 2022 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3
Клопотання про скасування арешту майна, представником власника арештованого майна, мотивовано тим, що при накладенні арешту на вказані земельні ділянки, які на праві власності належать його довірителю, слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_4 , придбав вказані земельні ділянки за договорами купівлі продажу, тобто у встановлений законом спосіб набув такі у власність, тобто є добросовісним набувачем. При цьому, його довіритель ОСОБА_4 не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого у даному кримінальному провадженні. Арешт на земельні ділянки накладено з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України, тобто службове підроблення, Основним безпосереднім об`єктом службового підроблення - є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об/єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення. Таким чином, земельна ділянка не може бути визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому просить клопотання задоволити.
Представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, клопотання просить задоволити з наведених у ньому підстав.
Прокурор Мукачівської окружної прокуратури, за клопотанням якого було накладено арешт на вказані земельні ділянки, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Розглянувши дане клопотання та врахуваши позицію представника власника арештованого майна, оглянувши матеріали клопотання, прихожу до наступного висновку:
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.
Разом з цим, органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не наведено жодного аргументу та не надано жодного доказу про необхідність подальшого арешту земельних ділянок, зазначених у клопотанні про скасування арешту та подальшого законного втручання держави у право власності особи, яка не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.
Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасованим повністю або частково, якщо: - відпали підстави його застосування; - арешт було накладено необґрунтовано.
Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частина 1 та п.1) ч.6 ст. 100 КПК України визначає, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий суддя доходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним їй майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, зокрема: ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи доводи представника власника майна щодо відсутності підстав для продовження застосування арешту майна, позицію процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні, який залишив вирішення питання скасування арешту фактично на розсуд суду, не виклавши у поданій ним суду заяві своєї позиції, слідчий суддя приходить до висновку, що такі у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про підставність клопотання про скасування арешту майна, а тому дане клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вище наведеного, керуючись: ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається власнику майна, представника власника майна та особі, за клопотанням якої було арештовано.
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_5