Справа № 357/4634/22
У Х В А Л А

15 червня 2022 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

сторони кримінального провадження: прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулися до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

На обгрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001280 від 13.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.06.2022 близько 24-00 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м.Тетіїв Білоцерківського району Київської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на незаконне заволодіння мопедом для здійснення на ньому поїздки, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу зайшов на частково огороджене домоволодіння по АДРЕСА_3 , де таємно, протиправно проник у незамкнене гаражне приміщення, та в супереч волі законного користувача ОСОБА_7 , застосовуючи власну фізичну силу викотив мопед марки YAMAXA JOG, який там зберігався, через присадибну ділянку на АДРЕСА_2 , де за допомогою ключів, які знаходились у замку запалення запустив двигун та розпочав рух вказаним мопедом у напрямку с. Галайки Білоцерківського району Київської області, цим самим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом.

13.06.2022 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вище вказаного злочину.

14.06.2022 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання за вчинення кримінального правопорушення передбачене Законом, за ч. 2 ст. 289 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому зазначений злочин, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, а саме: зверненням ОСОБА_8 на спецлінію 102 про те, що протягом ночі на 13.06.2022 невідома особа з гаражного приміщення викрала мопед; протоколом огляду місця події в ході якого оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , у гаражному приміщенні виявлено відсутність мопеду, на ґрунті присадибної ділянки виявлено одиночний слід транспортного засобу, який вивів на паралельну вулицю вул. Герцена; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що мопед YAMAXA JOG придбав рік тому у магазині м. Біла Церква за 17000 грн., яким користувався у власних потребах. Мопед завжди зберігався у гаражі, який на замок не замикався. Вранці 13.06.2022 виявив відсутність у гаражі мопеду та надувної лодки, яка знаходилась на мопеді. На городі виявив сліди від мопеду, які вели до паралельної вулиці; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 який розповів про обставини, за яких він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопеду марки YAMAXA JOG із гаражного приміщення ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що проживає по сусідству із потерпілим ОСОБА_7 12.06.2022 до нього прийшов брат ОСОБА_5 з яким протягом дня вживали спиртне. Ввечері посварилися, тому брат пішов додому.; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що 13.06.20222 близько 07-00 год. до неї прийшов племінник ОСОБА_11 із мопедом та великою спортивною сумкою.; протоколом отримання речей, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 видала мопед YAMAXA JOG та сумку із надувною резиновою лодкою в комплекті з веслами та насосом.; протоколом допиту свідка поліцейського офіцера громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , який повідомив, що 13.06.2022 надійшла інформація про незаконне заволодіння мопедом у м.Тетієві, до вчинення даного злочину міг бути причетний ОСОБА_5 . Їдучи за с.Горошків, близько 11-00 год,, помітив ОСОБА_5 , якого запросив до службового автомобіля, під час руху автомобіля, ОСОБА_5 вистрибнув з автомобіля і втік; рапортом оперуповноваженого СРЗПО ВКП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 13.06.2022 про те, що упродовж дня ОСОБА_5 переховувався від правоохоронних органів.

Під час досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_5 наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідцівння та/або суду вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Поведінка ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування, оскільки останній втік із службового автомобіля працівника поліції та переховувався від працівників поліції. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі.

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілого ОСОБА_7 , який є сусідом його брата та свідка ОСОБА_10 , яка є його тіткою. Умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи їх змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обгрунтовує тим, що поведінка ОСОБА_5 як під час вчинення злочину так і після нього, вказує на те, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, який він зможе відбувати за місцем свого проживання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав на необгрунтованість ризиків, зазначених у клопотанні та просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

У ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за викладених у клопотанні обставин.

За вказаним фактом, 13.06.2022 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження за № 0001280, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що 13.06.2022 о 22-50 год. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України; письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 14.06.2022.

Слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин, визначених ст. 132, п. 5 ч. 1 ст. 177, пунктів 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що для висновку щодо обґрунтованості підозри немає необхідності встановлювати наявність доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. В той час наведені слідчим докази, дають достатньо підстав слідчому судді для висновку, що мала місце подія злочину, а зафіксовані в наданих слідчому судді доказах міститься достатньо фактів та інформації, що вказують на те, що ОСОБА_5 міг вчинити вказаний злочин.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні № 0001280 від 13.06.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такого).

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про реальне існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя також погоджується із доводами прокурора про обгрунтованість ризику незаконно впливати на потерпілого та свідка.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідка слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого та свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідка та дослідження їх судом.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливими доводи прокурора про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки.

Необхідно відзначити, що слідчому судді не було надано належних обґрунтованих доказів, на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя відкидає цей ризик, як недоведений.

Відповідно до положень ч.1 та п.5 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення: «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення: «X. v. Finland», n. 151).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 неодружений, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, раніше не судимий.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 , особу підозрюваного, вудсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про середній ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на потерпілого та свідка.

Таким чином, ризики, які встановленні слідчим суддею хоча і існують, проте, з огляду на їх середній ступінь, а також враховуючи мету застосування запобіжного заходу, відсутні беззаперечні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 в цьому кримінальному проваджені виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя, приходить до висновку що в даному конкретному випадку слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на два місяці, тобто до 15.08.2022 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за першою вимогою до орагну досудового розслідування, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- уникати спілкування із свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню, а також з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти та доставити до місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ст. 181 КПК України.

Строк дії ухвали до 15.08.2022 та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.06.2022 о 08-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_15