КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/53/19
Провадження № 1-кп/534/91/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001272 від 19.11.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.10.2003 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.140, ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 02.06.2008 за відбуттям строку покарання;
- 11.11.2009 вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 30.05.2012 вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільненого умовно-достроково 06.02.2015 на 1 рік 1 місяць 3 дні;
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, громадянина України, із середньо- спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого у АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 16.10.2014 вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 10.03.2016 вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 29.09.2017 на підставі ст.3 ЗУ «Про амністію у 2016 році»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

І. 19.11.2018 близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, прибули до третього під`їзду будинку АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та мети, шляхом підбору ключа, проникли до квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, де проживає ОСОБА_11 , звідки викрали належне останній майно, а саме: срібну брошку з янтарним каменем 875 проби вагою 11,59 г., вартістю 173,85 грн.; брошку у вигляді квітки з родованим покриттям (біжутерія), вартістю 200 грн.; золотий годинник 583 проби вагою з механізмом 18,49 г., вартістю 7469,50 грн.; золотий ланцюжок 583 проби вагою 3,586 г., вартістю 2337,04 грн.; золоту обручку 583 проби вагою 5,05 г., вартістю 3282,50 грн.; срібні сережки з фіанітом 925 проби вагою 3 г., вартістю 55,80 грн.; золоті сережки з фіанітом 583 проби вагою 3,72 г., вартістю 1755 грн.; золоту каблучку з фіанітом 583 проби вагою 2,85 г., вартістю 1722,50 грн., срібну підвіску з фіанітом 925 проби, вагою 2,29 г., вартістю 34,35 грн.; срібні сережки 916 проби вагою 5,05 г., вартістю 61 грн.
Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 17091,54 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за попередньою змовою вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
ІІ. У невстановлений в ході досудового розслідування час, місце та спосіб ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел направлений на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, придбав перероблений на вогнепальну зброю газовий пістолет «ROHM», моделі RG88, серійний номер « НОМЕР_1 », калібру 9 мм Р.А. Knallpatrone, після чого придбав патрони травматичної дії та спорядив магазин цими патронами, зберігав та в подальшому носив вказаний пістолет при собі.
В подальшому, 19.11.2018 в період часу з 15 год. 05 хв. до 15 год. 40 хв. в ході огляду місця події, а саме території входу до під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 , працівниками поліції у ОСОБА_9 було виявлено, оглянуто та вилучено пістолет «ROHM», моделі RG88, серійний номер « НОМЕР_1 », калібру 9 мм Р.А. Knallpatrone, який згідно з висновком експерта №2296 від 21.12.2018 є переробленою вогнепальною зброєю з газового пістолета «ROHM», моделі RG88, серійний номер « НОМЕР_1 », калібру 9 мм Р.А. Knallpatrone, що виразилось у видаленні перегородки каналу ствола самостійним способом.
Таким чином ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали повністю, не оспорювали фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого не заперечував. Просили суворо не карати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні надав пояснення щодо винуватості та покарання свого підзахисного.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати винними ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України покарання у виді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України просив призначити покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Просив стягнути з обвинувачених солідарно витрати за проведення експертиз у сумі 1144 гривні.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, щодо покарання поклалась на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , думку прокурора, обвинувачених та захисника, який пояснив, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.
Призначаючи обвинуваченим покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особи обвинувачених, їх вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_9 раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів, має непогашені судимості, притягувався до адміністративної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не зайнятий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.2 а.с.74-75,86,87,88,89,90,).
Обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, має непогашені судимості, притягувався до адміністративної відповідальності, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює та суспільно-корисною діяльністю не займається (т.2 а.с.98,105,106,).
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених, суд враховує рецидив злочинів. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, суд враховує активне сприяння розкриттю злочину.
Зазначені вище обставини характеризують обвинувачених як небезпечних для суспільства осіб, схильних до вчинення корисливих злочинів та маючих глибоку деформацію життєвих принципів і орієнтирів, які вперто не бажають виправлятися, з огляду на що, для досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та попередження вчинення ними нових злочинів можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства.
При визначенні виду та міри покарання суд також враховує кількість вчинених злочинів, їх характер, розмір завданої шкоди, а також думку потерпілої, якій повернуто все викрадене майно і яка на суворому покаранні не наполягала і питання призначення покарання залишила на розсуд суду.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинувачених від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засуджених без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них судом обов`язків.
Разом із цим, приймаючи до уваги, що встановлені судом злочини обвинувачені вчинили після застосування до них звільнення від відбування покарання з випробуванням за попередніми вироками, суд вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані до обвинувачених при звільненні в порядку ст.ст.75, 76 КК України, не зможуть забезпечити їх виправлення без відбування реального покарання.
У відповідності до ст.374 КПК України, при ухваленні вироку у ньому зазначається прийняте судом рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.11.2018 до підозрюваного ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.01.2019.
Згідно із ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.11.2018 до підозрюваного ОСОБА_9 також було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.01.2019.
За вказаними ухвалами слідчого судді, строк тримання під вартою відрахований з 14 год. 00 хв. 19.11.2019.
За ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.01.2019 (т.1а.с.63), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано захід забезпечення у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 15.01.2019 по 15.03.2019.
За повідомленням ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 28.01.2019 (т.1 а.с.110), ОСОБА_9 звільнений з-під варти під заставу 25.01.2019.
За ухвалою суду від 13.03.2019 ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді застави на строк 60 днів, до 10.05.2019 (т.2 а.с.142-143).
Згідно із ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2019 (т.2 а.с.142), застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжено на 60 днів, строком по 10.05.2019.
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2019 ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишено попередній у виді застави. ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено попередній у виді тримання під вартою.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.09.2020 вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2019 залишено без змін.
Суд зазначає, що ухвала Полтавського апеляційного суду від 30.09.2020 набирає законної сили з моменту її проголошення, а отже і вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2019 набирає законної сили з 30.09.2020.
Постановою Верховного Суду від 07.12.2021 вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.04.2019 та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 30.09.2020 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено під вартою до вирішення судом першої інстанції питання щодо обрання їм запобіжного заходу, але на строк не більше ніж на 60 днів.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.02.2022 ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 01.04.2022.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.02.2022 ОСОБА_10 не вирішено питання щодо залишення підвартою у зв`язку з відсутністю письмового клопотання прокурора, поданого саме у порядку, передбаченому ст. 184 КПК (глава 18 КПК), у суду відсутні обґрунтовані підстави для вирішення питання щодо залишення ОСОБА_10 під вартою, а також відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_10 з під варти негайно, оскільки обраний строк запобіжного заходу за постановою Верховного Суду від 07.12.2021 не сплинув.
Згідно повідомлення ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» 04.02.2022 ОСОБА_10 звільнений у зв`язку з закінченням строків дії постанови Верховного суду від 07.12.2021, щодо тримання під вартою.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.03.2022 ОСОБА_9 продовжено на 60 днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12.05.2022
Отже, строк перебування під вартою має бути зарахований судом у строк їх покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України.
З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне продовжити дію застосованого до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судово-балістичної та трасологічної експертиз в розмірі по 572,00 грн. кожна підлягають стягненню із обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно із ст.ст.124,126 КПК України, на користь держави. Так, витрати на проведення трасологічної експертизи підлягають стягненню з обвинувачених у дольовому порядку по 286 грн., крім цього з обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають стягненню витрати за проведення судово-балістичної експертизи.
Застосований за ухвалами слідчого судді від 22.11.2018 арешт майна підлягає скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання:
за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі;
за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді 3 років 4 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.
У строк покарання ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.11.2018 по 25.01.2019 включно та з 30.09.2020 по 04.05.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній у виді тримання під вартою.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 10.04.2019.
У строк покарання ОСОБА_10 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.11.2018 по 04.02.2022 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Витрати на проведення експертиз стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави в особі експертного закладу, з ОСОБА_9 в розмірі 858,00 грн., а з ОСОБА_10 286,00 грн.
Застосований за ухвалами слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.11.2018 у кримінальному провадженні 0001272 арешт майна скасувати.
Речові докази у справі:
- срібну брошку з янтарним каменем 875 проби вагою 11,59 г., вартістю 173,85 грн.; брошку у вигляді квітки з родованим покриттям (біжутерія), вартістю 200 грн.; золотий годинник 583 проби вагою з механізмом 18,49 г., вартістю 7469,50 грн.; золотий ланцюжок 583 проби вагою 3,586 г., вартістю 2337,04 грн.; золоту обручку 583 проби вагою 5,05 г., вартістю 3282,50 грн.; срібні сережки з фіанітом 925 проби вагою 3 г., вартістю 55,80 грн.; золоті сережки з фіанітом 583 проби вагою 3,72 грн., вартістю 1755 грн.; золоту каблучку з фіанітом 583 проби вагою 2,85 г., вартістю 1722,50 грн., срібну підвіску з фіанітом 925 грн. вагою 2,29 г., вартістю 34,35 грн.; срібні сережки 916 проби вагою 5,05 г., вартістю 61 грн. залишити потерпілій ОСОБА_11 , як їй належні (т1 а.с.219.т.2 а.с.40);
- гарнітуру (навушники) білого кольору, гарнітуру (навушники) чорного кольору; сумку-рюкзак чорного кольору; кепку чорного кольору; мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 5», чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з сім картою; мобільний телефон марки «Nokia», моделі «С2-01», чорного кольору, imei: НОМЕР_4 , з сім картою № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Nokia», моделі «6303ci», чорно-сірого кольору, imei: НОМЕР_6 , з сім картою № НОМЕР_7 , які поміщено до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП (т.1 а.с.219-222) повернути власникам за належністю ;
- запальничку помаранчевого кольору з ліхтариком; запальничку чорного кольору; викрутку з надписом 8х150мм; розвідний гайковий ключ; дві медичні маски; чорну сумочку з шестигранниками, викруткою з насадками та відмичками; рукавички сірого кольору; ключі у зв`язці у кількості 3шт., які поміщено до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП (т.1 а.с.219-222) - знищити;
- пістолет марки «ROHM», моделі RG88, серійний номер « НОМЕР_1 », калібру 9mm Р.А. Knallpatrone, три патрони «ПС 9мм РА», два патрони з маркуванням «ВІЙ 9мм Р.А.», які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП (т.2 а.с.54-56) - знищити;
- три ліпкі стрічки зі слідами матеріалу, вилучені 19.11.2018 в ході огляду місця події, які за висновком експерта, непридатні до ідентифікації залишити при справі (т.2 а.с.70,72);
- серцевину замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 , яка зберігається у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 передати потерпілій ОСОБА_11 , як їй належну (т.2 а.с.71,72).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Після проголошення вироку обвинувачений та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_13