Cправа №505/2674/22
Провадження №1-кс/505/1049/2022
УХВАЛА
Іменем України

02.09.2022 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню за №-0000309 від 30.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з клопотання дізнавача, та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 29.08.2022 на 30.08.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою с. Коси Подільського району Одеської області, мисливською рушницею погрожував вбивством ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. Куяльницьке ОТГ. (ЄО № 7107 від 30.08.2022р.)
30.08.2022 в ході огляду місця події, а саме території домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та в подальшому вилучено мисливську рушницю марки «ТОЗ БМ», 16-го калібру 1961 року випуску, з маркуванням 103232-61 на основі ствола рушниці та з маркуванням 106232-61 на цівці зброї, яку поміщено до двох поліетиленових сейф-пакетів INZ 4020750, INZ 4020849, а також два відстріляних мисливських набої марки «TAXO», 16-го калібру, які були поміщені до поліетиленового сейф-пакету INZ 2065589 та два невідстріляних мисливських набої марки «ТАХО», 16-го калібру, які були поміщені до поліетиленового сейф-пакету INP 1006261.
Дізнавач вказує, що вилучені мисливська рушниця та набої, які знаходяться у відповідних поліетиленових сейф-пакетах, є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні, тому є достатні підстави вважати, що вищевказане може прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. А заборона на використання майна та заборона на розпорядження таким майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Від дізнавача до суду надійшла письмова заява про розгляд клопотання за його відсутністю.
Відповідно до приписів ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Оскільки дізнавач надав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, суд вважає, клопотання має бути розглянуто у відсутності зазначеної особи, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ст.91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вилучене майно є речовим доказом, оскільки відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, являється предметом кримінально протиправних дій та містить відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, мають тимчасовий характер.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню за №-0000309, - задовольнити.
Накласти арешт на: мисливську рушницю марки «ТОЗ БМ», 16-го калібру 1961 року випуску з маркуванням НОМЕР_1 на основі ствола рушниці та з маркуванням 106232-61 на цівці зброї, яку поміщено до двох поліетиленових сейф-пакетів INZ 4020750, INZ 4020849, а також два відстріляних мисливських набої марки «TAXO», 16-го калібру, які були поміщені до поліетиленового сейф-пакету INZ 2065589 та два невідстріляних мисливських набої марки «ТАХО», 16-го калібру, які були поміщені до поліетиленового сейф-пакету INP 1006261, заборонивши користуватись та розпоряджатись зазначеним майном будь-яким чином.
Виконання ухвали покласти на дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1