САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1386/22
Провадження № 1-кп/726/103/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001886 від 27.06.2022, з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , який надійшов до суду 21.09.2022 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Задубрівка Заставнівський район Чернівецька область, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресо: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:
25 червня 2022 року, приблизно о 23:40, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таємно проник на територію складського приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено згідно указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто усвідомлюючи. Що діє непомітно, здійснив крадіжку палива в кількості 40 літрів, яке зберігалося в пластиковій тарі, та знаходилося на території складського приміщення, що належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Офіційна вартість дизельного палива станом на 27.06.2022 становить 56 гривень 39 копійок за 1 літр.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з місця скоєння пішов, а викраденим дизельним паливом розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 2255 гривень 60 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням до іншого сховища, вчинене в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені прокурором у пред`явленому йому обвинуваченні, що знайшли своє відображення в обвинувальному аткі, відповідають дійсності. Так, дійсно 25.06.2022 викрав паливо із складського приміщення потерпілого. Шкодує про вчинене. Усвідомив протиправність своїх дій. Просив його суворо не карати. Більше не вчинятиме правопорушень.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд врахувати наявність ряду пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин та призначити його довірителю більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити від його відбування із встановленням іспитового строку.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 погодився на запропонований прокурором порядок дослідження, пояснив що дійшли згоди із обвинуваченим та останній погодився відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Щодо міри покарання обвинуваченому підтримав позицію прокурора.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, а в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до іншого сховища, вчинене в умовах воєнного стану.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання за яким посередньо характеризується.
Крім того, на утриманні ОСОБА_4 перебувають троє неповнолітніх дітей, зокрема: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікаря нарколога. Перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 1997 року з діагнозом «розумова відсталість», однак у відповідності до даних висновку судово-психіатричного експерта № 483 від 31.08.2022 хоча і виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості, однак за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно ст. 66 КК України, як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, що визначені ст. 67 КК України, прокурором не заявлено та судом не встановлено.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.
Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи вищезазначені положення ст. 69 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, керуючись суддівським розсудом, зважаючи на обставини кримінального провадження, а саме: враховуючи наявність одного епізоду злочинної діяльності, кількість та вартість викраденого майна, враховуючи при цьому що обвинувачений домовився із потерпілим щодо порядку подальшого відшкодування матеріальної шкоди, позицію прокурора, який також просив суд призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а потерпілий погодився із такою думкою, за наявності встановлених кількох обставин, що пом`якшують покарання та при цьому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який на час судового розгляду виявив готовність понести відповідальність за вчинене, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Разом із тим, виходячи із суспільної небезпеки вчиненого, беручи при цьому до уваги вартість та кількість викраденого майна та фактично спричиненої матеріальної шкоди, враховуючи при цьому, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, беручи до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, те що обвинувачений усвідомив протиправний характер вчиненого, запевнив суд про готовність нести покарання за вчинене та недопустимість аналогічного у майбутньому, належно виконував процесуальні обов`язки в ході досудового провадження, а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченого ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст.76 КК України.

Суд вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Під час досудового розслідування щодо відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не було обрано, клопотань про його застосування до суду не надходило.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні ам.к.п. 26, 84), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, а саме на проведення експертиз, що в загальному складають 2 076 гривень 58 копійок - підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнитиОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили, речові докази:
- «DVD + R» диск із наявним на ньому відеозаписом, який згідно постанови від 28 червня 2022 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
-змив топожирової речовини, що упакований в паперовий конверт та згідно квитанції №4922 від 16 липня 2022 року переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області знищити;
-пластикову тару жовтого кольору, в якій зберігалося паливо, що упакована в поліетеленовий пакет чорного кольору та на якому наявна бірка із надписом «Увага речовий доказ», яка згідно квитанції №4924 від 16 липня 2022 року передана на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути за належністю ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 2 076 (дві тисячі сімдесят шість) гривень 58 копійок.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1