02.08.2022 Справа № 756/4734/20
№ 1-кп/756/490/22
№ 756/4734/20
В И Р О К
іменем України

02 серпня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

17 березня 2020 року, точний час у ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_9 виник умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, для власного вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_9 , у той же день, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в магазині «BigShop», адреса розташування, якого досудовим розслідування не встановлена, незаконно придбав та почав зберігати 18 поліетиленових пакетів, які обмотані клейкою стрічкою, із вмістом у них психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.
Продовжуючи свої дії, 17 березня 2020 року близько 17 год., ОСОБА_9 , зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у великих розмірах для власного вживання без мети збуту, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, поблизу буд. № 22, був зупинений працівником поліції, на запитання якого повідомив, що незаконно зберігає психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. У подальшому, ОСОБА_9 , у присутності понятих, добровільно надав для вилучення психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.
У ході досудового розслідування встановлено, що надані на дослідження кристалоподібні речовини блакитного кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Загальна маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовинах становить 5,111 г, що є великим розміром.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, при цьому, наголосив, що не мав умислу на збут психотропної речовини.
Обвинувачений показав, що 17 березня 2020 року на веб-сайті придбав за 5 000 грн. близько 5 гр. психотропної речовини PVP, для власного вживання. Після оплати йому надійшли координати де необхідно забрати придбану психотропну речовину. За вказаними координатами, поблизу дитячого садка із землі дістав психотропну речовину, яка була запакована та обмотана клейкою стрічкою. У подальшому, за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, поблизу буд. № 22, його зупинили працівники поліції, яким він, у присутності понятих, надав для вилучення придбану для власного вживання психотропну речовину.
ОСОБА_9 наголошує, що придбав значний обсяг психотропної речовини оскільки проживає за межами м. Києва, а в березні 2020 року на території України було запроваджено карантин, а відтак були складнощі з прибуттям до м. Києва громадським транспортом.
Психотропну речовину вживав за порадою знайомого, оскільки вночі працював перекладачем з англійської мови, а вказана психотропна речовина допомагала не спати тривалий час. Коли зрозумів, що має залежність внаслідок вживання PVP звернувся до медичного закладу та пройшов курс лікування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що в березні 2020 року по просп. Оболонському у м. Києві працівники поліції запросили його бути понятим при вилученні заборонених засобів у особи.
У подальшому, в його присутності, молодий чоловік ( ОСОБА_9 ) добровільно видав працівникам поліції пакет з психотропною речовиною. Після цього, працівники поліції склали протокол, який він підписав.
Будь-якої інформації під час проведення огляду щодо того, що ОСОБА_9 збував психотропні речовини від останнього він не чув.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17 березня 2020 року, було оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На вказаній ділянці знаходився ОСОБА_9 , який, у присутності понятих, добровільно надав для вилучення 18 поліетиленових пакетів обмотаних клейкою стрічкою із вмістом у них кристалоподібної речовини блакитного кольору. У ході проведення слідчої дії ОСОБА_9 нібито повідомив, що придбав вказані поліетиленові пакети в інтернет-магазині з метою їх розповсюдження у вигляді «закладок» (том № 1 а.с. 43-44).

Вищевказана слідча дія фіксувалася за допомогою технічного засобу «Nikon Gt350». Відеозапис проведення огляду місця події записано на оптичний диск, який є додатком до протоколу огляду місця події від 17 березня 2020 року.
Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичний диск із вказаним відеозаписом. Із відеозапису убачається наступне.
На ділянці місцевості (тротуарі) знаходиться ОСОБА_9 , який, у присутності понятих, добровільно надав для вилучення 18 поліетиленових пакетів обмотаних клейкою стрічкою із вмістом у них кристалоподібної речовини блакитного кольору. ОСОБА_9 не повідомляв, що придбав поліетиленові пакети в інтернет-магазині з метою їх розповсюдження у вигляді «закладок» (том № 1 а.с. 45).

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 11-2/1821 від 19 березня 2020 року, в наданих на дослідження кристалоподібних речовинах блакитного кольору, які знаходяться в 18 поліетиленових пакетах виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Загальна маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовинах становить 5,111 г. (том № 1 а.с. 53-56).

Як убачається з довідки № 13 від 29 квітня 2021 року виданої КНП «Київський обласний наркологічний центр», ОСОБА_9 , 1999 року народження, з 31 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року знаходися на стаціонарному лікуванні у відділенні № 18 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання психостимуляторів. Синдром залежності від психостимуляторів (том № 1 а.с. 88).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , суд враховує, що показання останніх узгоджуються як між собою, так і з відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 17 березня 2020 року та висновку експерта № 11-2/1821 від 19 березня 2020 року.
Крім того, обвинувачений у судовому засіданні підтвердив факт придбання, зберігання та вживання психотропної речовини.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що сукупність доказів, які наведено вище, можна покласти в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 .

Однак, органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як такі, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини з метою збуту, у великих розмірах.

Разом з тим, суд не може погодитись з такою кваліфікацією.

Як убачається із положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК України), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби...» та «Про заходи протидії незаконному обігу...» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо).
Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Сторона обвинувачення на підтвердження умислу ОСОБА_9 на збут психотропної речовини посилається на кількість, спосіб упакування та розфасування психотропної речовини, а також те, що під час огляду місця події ОСОБА_9 нібито повідомив, що придбав психотропну речовину в інтернет-магазині з метою її розповсюдження у вигляді «закладок».

Водночас, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Крім того, у п. 54 справи «Лопатін і Медведський проти України» (заяви №№ 2278/03 та 6222/03) зазначено, що при оцінці доказів Суд застосовує стандарт оцінки доказів «поза розумним сумнівом». Такі докази можуть випливати з співіснування достатньо сильних, чітких і послідовних умовиводів або схожих неспростовних припущень стосовно фактів.

З урахуванням вказаного, оцінюючи сукупність зібраних стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні доказів щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на збут психотропної речовини, суд вважає, що під час судового розгляду даного кримінального провадження, прокурором не доведено та не надано переконливих доказів про наявність у ОСОБА_9 такого умислу.

Позиція суду обумовлена наступним.

Так, відомості, що мітяться у протоколі огляду місця події з посиланням на те, що ОСОБА_9 нібито повідомив, що придбав психотропну речовину в інтернет-магазині з метою її розповсюдження у вигляді «закладок», суд вважає недопустимими, оскільки відображені у протоколі відомості в цій частині суперечать відеозапису проведення вказаної слідчої дії. Крім того, вказані дані заперечували обвинувачений ОСОБА_9 та понятий свідок ОСОБА_10 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час складення протоколу огляду місця події від 17 березня 2020 року до його описової частини слідчим було внесено недостовірні відомості.
Водночас, зважаючи на викладені обставини, процесуальний керівник прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 під час затвердження обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 поверхнево віднісся до вивчення матеріалів кримінального провадження в частині встановлення наявності кваліфікуючої ознаки злочину збут психотропної речовини.
Натомість, під час дослідження відеозапису проведення огляду місця події та встановлення під час судового розгляду очевидної недостовірності зазначеної інформації про «закладки», прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не скористалися своїм правом визначеним ст. 338 КПК України на зміну обвинувачення, а також не вжили жодних заходів щодо реєстрації обставин внесення недостовірної інформації в протокол огляду місця події до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, прокурор зазначив, що умисел на збут ОСОБА_9 підтверджується, зокрема кількістю, способом упакування та розфасуванням психотропної речовини.

Однак, посилання прокурора на великий розмір, спосіб упакування та розфасування вилученої у ОСОБА_9 психотропної речовини, як на доказ підтвердження мети збуту, на переконання суду, є необґрунтованими.
Так, зокрема, з протоколу огляду місця події та висновку експерта вбачається, що у ОСОБА_9 була вилучена психотропна речовина, обіг якої заборонено, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, окрім визнаних судом недостовірними у протоколі огляду, про те, що ОСОБА_9 намагався продати чи продав зазначену психотропну речовину, а тому 5,111 грам вилученої психотропної речовини не може свідчити про наявність у ОСОБА_9 умислу саме на її збут.
Водночас, суд також зауважує, що великий розмір, спосіб упакування та розфасування не може бути достатнім доказом наявності у ОСОБА_9 мети збуту, оскільки версія останнього щодо особистого вживання, проживання за межами м.Києва та придбання великого розміру у зв`язку із запровадженням на території України карантину органом досудового розслідування взагалі не перевірялась та прокурором під час судового розгляду не була спростована.
Разом з цим, суд зважає на наявність доказів, що підтверджують вживання ОСОБА_9 психостимуляторів та проходження останнім лікування від їх залежності (том № 1 а.с. 88), тобто версія обвинуваченого є більш переконливою ніж версія прокурора, яка не містить під собою будь-якого підґрунтя окрім припущень самого прокурора.

Вищевказаний висновок суду знаходить своє відображення і у постанові Верховного Суду (провадження: № 51-1622км18 від 30.10.2018).

Таким чином, окрім вищевказаного, інших ознак щодо наявності умислу на збут психотропних речовин, які зазначені в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під час судового розгляду кримінального провадження судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку про помилкову кваліфікацію дій обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_9 доведена саме у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та відповідно, перекваліфіковує дії останнього.
ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд ураховує дані про особу винного, котрий не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак проходив лікування залежності від психостимуляторів.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_9 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину, дані про особу останнього, зокрема його вік, те, що він вчинив злочин вперше, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_9 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_9 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок (Київський НДЕКЦ МВС; ; банк отримувач: Державна казначейська служба України; код доходів 24060300 «Інші надходження», МФО: 899998).

Речовий доказ по справі, а саме: психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 5,111 г, знищити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1