Справа № 129/2263/20
Провадження №11-кп/801/1059/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000424, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.10.2019 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

Зміст судового рішення.
Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 17000 грн.
Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Судом установлено, що наприкінці серпня 2019 р. ОСОБА_8 біля кладовища в с. Носівці Гайсинського району Вінницької області, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно без мети збуту придбав (зірвав) три дикоростучих кущі рослини коноплі для власного вживання шляхом куріння і незаконно без мети збуту, поклав їх до салону автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 та перевіз до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив і, таким чином, незаконно без мети збуту виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою 20,13 г. у перерахунку на висушену речовину, частину з якого в паперовому згортку залишив зберігатися на столі, другу частину з якого в 16 паперових згортках, поміщених в полімерну пляшку, та в 7 паперових згортках, поміщених в скляну ємкість, залишив зберігатися на підвіконні, третю частину з якого в 3 паперових згортках залишив зберігатися на поличці за місцем свого проживання, та незаконно без мети збуту зберігав до 22.10.2019 р., - часу вилучення працівниками поліції.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Просить винести рішення, яким вказати у резолютивній частині вироку: про визнання винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 №1449-VI) до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки санкція ч.1 ст. 309 КК України в редакції закону України від 04.06.2009 №1449-VI, яка діяла на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та за яке його засуджено вироком суду, передбачала покарання з-поміж іншого у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, застосовано закон України №2617-VІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності з 01.07.2020, тобто після вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що є порушенням закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для зміни вироку суду.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 вiд 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства i постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ i постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку. Проте, наведені вимоги залишились поза увагою Гайсинського районного суду Вінницької області у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .
Так, ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Санкцiя ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону України вiд 04.06.2009 № 1449-VI, яка діяла на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення (22.10.2019) та за яке його засуджено оскаржуваним вироком, передбачала покарання у видi штрафу вiд п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Проте, Законом України № 2617-VIII вiд 22.11.2018 внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України та за вчинення кримінального правопорушення визначено покарання у видi штрафу вiд однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, тобто посилено кримінальну відповідальність особи у разі призначення їй покарання у видi штрафу. Положення ч. 1 ст. 309 КК України набрали чинності з 01.07.2020.
За таких обставив, у разі засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, яке нею вчинено до 01.07.2020, покарання у видi штрафу в розмірі вiд однієї тисячі до трьох тисяч не може бути призначено.
Проте, оскаржуваним вироком Гайсинського районного суду Вiнницької області вiд 20.09.2022 ОСОБА_8 засуджено до покарання у видi штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке ним вчинено 22.10.2019, тобто до дня набрання чинності Законом України № 2617-VIII вiд 22.11.2018.
За таких обставин ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у видi штрафу лише в розмірі вiд п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Таким чином, Гайсинський районний суд Вiнницької області, ухвалюючи 20.09.2022 вирок стосовно ОСОБА_8 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 4, 5, 309 КК України), що, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, ст.413 КПК України є підставою для зміни вироку в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року у кримінальному провадженні №0000424, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.10.2019 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 №1449-VI) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: