Справа № 346/2516/22
Провадження № 11-кп/4808/418/22
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що хоча ОСОБА_8 і відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад один рік та шість місяців, що є значним терміном для звільнення, на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого. Крім того вважав, що на теперішній час звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21 липня 2022 року та направити на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

Зокрема вказує, що з 19.03.2019 року відбуває покарання в Коломийській виправній колонії №41. За час відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, мав одне стягнення, яке на даний час погашено. Згідно ст. 134 КВК України вважаюсь таким, що не має стягнень. Станом на сьогодні він працює у виробничій майстерні хоча і є інвалідом ІІ групи. Норми виробітку виконує по мірі забезпечення сировиною та стану здоров`я. Заборгованість за виконавчим листом матиме можливість погашати достроково після звільнення з колонії. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Творчість», «Духовне відродження», реалізував програму «Професія», отримав спеціальність «Верстатника деревообробних верстатів». Стверджує, що після застосування до нього умовно-дострокового звільнення більше не вчинятиме злочинів та буде законослухняним громадянином, має намір вступити до лав ЗСУ та захищати України від агресії російської федерації.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 засуджений 02.11.2018 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано попереднє ув`язнення з 03.10.2017 року по 05.10.2017 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , затвердженої начальником Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)», вбачається, що в місцях позбавлення волі він знаходиться з 13.02.2019 року. З березня 2019 р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за період перебування в якій був заохочений подякою за добросовісне відношення до праці та один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашено. На виробництві установи не працевлаштований, однак залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія» в Коломийському навчальному центрі №41 здобув професію «Верстатник деревообробних верстатів». Згідно довідки про працевикористання засудженого вбачається, що останній був залучений до праці в 2020 році, а саме: в серпні, жовтні та грудні по 3 дні, в листопаді 5 днів, в інші місяці взагалі не працював. В 2021-2022 роках до праці також не залучався. Згідно наданої установою довідки, сума боргу ОСОБА_8 за виконавчим листом становить 193500,00 грн., з яких ним було відшкодовано лише 400,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, наявність у засудженого ОСОБА_8 одного заохочення за весь час відбування покарання оцінюється судом з врахуванням сукупності інших обставин, які характеризують обвинуваченого та свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5