Житомирський апеляційний суд
Справа №275/463/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000068 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.11.2009 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, -

обвинуваченого за п.13 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити стосовно ОСОБА_8 виправдувальний вирок. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції належним чином не проаналізував всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази та необгрунтовано не взяв до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 надані в судовому засіданні суду першої інстанції, а також висновок судово-медичної експертизи №336 від 12.05.2020 року. Надає свою оцінку вказаним доказам. Вважає, що докази, які покладені в основу вироку не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 встановлено обчислювати з 10 квітня 2020 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 10 квітня 2020 року по 24 листопада 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування:

- матеріальної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень;

- моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_8 маючи непогашену судимість за злочин проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за таких обставин.
10.04.2020 року близько 00:45 години в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та його цивільною дружиною ОСОБА_10 виникла суперечка на ґрунті ревнощів. Будучи обуреним поведінкою цивільної дружини, ОСОБА_8 вирішив умисно вбити ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, без розриву в часі, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , яка в цей час знаходилась на ліжку, та стиснутими в кулак руками зі значною силою прикладання наніс не менше трьох ударів в живіт. Після чого ОСОБА_8 стягнув потерпілу ОСОБА_10 з ліжка на підлогу та, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство останньої, наніс численні удари кулаками рук та ногами в ділянку розташування життєво-важливих органів голову, тулуб, живіт, спричинивши тілесні ушкодження, від яких відразу наступила смерть останньої. Внаслідок своїх умисних злочинних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на обличчі, крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; переломів 2-3 правих ребер по середньо-ключичній анатомічній лінії, 8-го лівого ребра по середньо-підпаховій анатомічній лінії з наявністю темно-червоних крововиливів в проекції переломів, синців грудної клітки, які мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень та розривів тканин селезінки та печінки, судин брижі кишечника, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно висновку експерта №336 від 12.05.2020 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 є гостра внутрішня крововтрата як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини розривів тканин печінки, селезінки, судин брижі кишечника.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`чвилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, просила провадити апеляційний розгляд у її відсутність.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за п.13 ч.2 ст.115 КК України судом кваліфіковано правильно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні даного злочину визнав частково, оскільки вважає, що смерть потерпілої ОСОБА_10 настала не від ударів, які він їй наніс. Пояснив, що 10 квітня вони садили картоплю, потім прийшли додому вчотирьох. ОСОБА_11 стало погано і він з ОСОБА_12 пішли в центр на автостанцію викликати швидку. Приблизно через 20 хвилин, коли вони повернулися, то ОСОБА_11 вийшов з будинку і не пустив їх з ОСОБА_12 . Тоді він з ОСОБА_12 знову пішли в центр і приблизно через годину повернулися до дому, але ОСОБА_11 вже не було, а ОСОБА_10 лежала на підлозі. Він намагався її підняти, але вона не вставала, коліна ОСОБА_10 були на землі, а половина тіла на ліжку. Він вирішив покласти її на диван, однак не доніс та поклав біля дивану, де й наніс ОСОБА_10 удар руками в живіт та ногами три рази по спині, потім побачив, що в неї побігла кров і він поклав її на диван. ОСОБА_10 раніше йому розповідала, що колись ОСОБА_11 зламав їй два ребра та встромив ніж в ногу, тому вона втекла від нього. Після скоєного він пішов до сусідів викликати поліцію, проте сусідка двері не відчинила, але він сказав їй проподію і пішов у центр чекати поліцію.

При апеляційному розгляді даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 надав аналогічні покази.
Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 10.04.2020 року їй зателефонував слідчий та повідомив, що вночі була вбита її сестра ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до священника, який проживає по сусідству, та повідомив, що вбив її сестру ОСОБА_10 , попросив викликати поліцію в с. Соловіївка. Вона бачила бачила ОСОБА_10 за тиждень до події, коли приїжджала в село з чоловіком та дитиною. Бачила сестру, як вона сиділа на зупинці з обвинуваченим, а останній не пустив потерпілу до ОСОБА_10 і кидався пляшками. Вважає, що її сестра стала жертвою насилля ОСОБА_8 , вона намагалась його покинути, але обвинувачений її залякував. Зазначила, що неодноразово бачила побої на сестрі побите обличчя з лівої сторони, синець під оком. ОСОБА_10 сама розповідала, що обвинувачений її б`є, приблизно кожні 2-3 місяці сестра приїздила в м.Київ до неї відсидітися, а згодом їхала. При ній обвинувачений сестру не бив. У ОСОБА_10 у м. Києві є квартира, вона її здавала, а проживала в м. Дивин, познайомилася з ОСОБА_8 близько трьох років тому і переїхала до нього жити. Її сестра випивала, а обвинувачений зловживав алкоголем. Цивільний позов підтримала та пояснила, що виростила свою сестру з маленького віку й вони допомагали одна одній, її смерть дуже велика для неї втрата, просила призначити суворе покарання обвинуваченому;
- показах свідка ОСОБА_13 та аналогічних показах свідка ОСОБА_14 , які пояснили, що подія відбувалася вночі, вони вже спали, коли почули сильний стукіт у вікно та як обвинувачений плакав і кричав, щоб викликали швидку, бо він вбив ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_13 викликала швидку, а її чоловік ОСОБА_14 вийшов на вулицю, ОСОБА_8 плакав та кричав. Обвинувачений більше нічого не розповідав. ОСОБА_13 зауважила, що ОСОБА_8 веде аморальний спосіб життя і в той день «Швидку» ОСОБА_11 викликала саме вона;
- показах свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що в той день в будинку ОСОБА_8 був він, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та співмешканка останнього ОСОБА_10 , всі вони вживала горілку, вдень сварок не було, а ввечері ОСОБА_8 з`ясовував відносини із своєю співмешканкою, бив її. ОСОБА_11 стало погано і йому викликали «Швидку». Коли останнього вже забрали в лікарню, в будинку залишилися він, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Потім вони з ОСОБА_8 залишили будинок і повернулися, коли вже смеркало. Коли вони зайшли в будинок, ОСОБА_10 лежала на ліжку, тілесних ушкоджень на ній не було, вона просто відпочивала, ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів відтягнув ОСОБА_10 та бив її руками, ногами по обличчю та в грудну клітину, вона була жива, але нічого не говорила. Потім ОСОБА_8 затягнув ОСОБА_10 на інше ліжко, де вона й померла;
- показах свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що події не бачила, про неї їй відомо зі слів односельців, які казали, що сталось вбивство ОСОБА_10 . У свідка конфліктів з обвинуваченим не виникало, але він вів себе по-різному: то спокійно, то кричить посеред вулиці;

- показах свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що ввечері того дня він прийшов з ОСОБА_8 , йому було погано і близько 20:00 годині його забрала в лікарню «Швидка», де він пробув до наступного дня. У його присутності обвинувачений та ОСОБА_10 не сварились, а наступного дня, коли він йшов з лікарні, то дізнався що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_10 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, які були досліджені судом :
- протоколом огляду місця події від 10.04.2020 року, згідно з яким місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого в сінях на лінолеуму на підлозі, на стіні та дверях виявлено групу плям речовини бурого кольору, схожих на кров, в житловий кімнаті виявлено на дивані труп ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, на подушці виявлені нашарування речовини бурого кольору у вигляді полоски (а.п.203-207 т.1);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 10.04.2020 року, під час якого вилучено змивки з кістей рук, зразки волосся з голови, зрізи нігтьових пластин рук, одяг, які упаковано до поліетиленового пакету та опечатано;
- протоколом огляду предметів від 15.04.2020 року, а саме: одягу ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Під час огляду кофти ОСОБА_10 в районі горловини та вздовж близкавки виявлені сліди речовини бурого кольору, зовні схожі на кров (а.п.230-231 т.1);
- висновком експерта №137/ц від 04.05.2020 року, згідно з яким при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин рук обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено мікросліди крові людини та знайдені поодинокі епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію. Статева належність крові та епітеліальних клітин не встановлена через деструктивні зміни в ядрах клітин. Групова належність мікрослідів крові не встановлена через невиявлення жодного з антигенів ізосерологічної системи АВО, що можливо через їх мінімальну кількість;
- висновком експерта №138/ц від 04.05.2020 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин рук потерпілої ОСОБА_10 кров не виявлена. Знайдені поодинокі епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію, статеву належність яких встановити неможливо через накладання на ядра клітин мікрофобної флори;
- висновком експерта №382 від 07.05.2020 року, згідно з яким кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО; в змиві з асфальту (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А, В, Н, походження яких можливе як він однієї особи, в крові якої знаходяться ці антигени, такою особою може бути людина з групою крові АВ і супутнім антигеном Н, а також від кількох осіб з антигенами А, В, Н, такими особами можуть бути люди з групами крові А(ІІ), В(ІІІ), О(І) в межах системи АВО; в змиві з підлоги (об.№2) та змиві з підлоги (об.№3) слідів крові не виявлено;
- висновком експерта №384 від 07.05.2020 року, згідно з яким в змиві з правою руки ОСОБА_10 (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої вивлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_10 в межах системи АВО;
- висновком експерта №383 від 07.05.2020 року, відповідно до якого в змиві з правою руки ОСОБА_8 (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої вивлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_10 в межах системи АВО; в змиві з лівої руки ОСОБА_8 (об.№2) слідів крові не виявлено;
- висновком експерта №385 від 07.05.2020 року, згідно з яким в лоскуті бавовняної тканини світло-вишневого кольору розмірами 12?21,5 см із двома плямами світло-коричневого кольору неправильної форми з нерівними краями, які злегка ущільнюють і просочують тканину, розмірами 6,0?3,0 см (об.№1,2) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_10 в межах системи АВО;
- висновком експерта №883/34 від 12.05.2020 року (додаткова експертиза), відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_10 у вигляді: розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, які могли виникнути за обставин та в термін на які вказують свідок ОСОБА_12 та підозрюваний ОСОБА_8 (а.п.20-22 т.2);
- висновком експерта №336 від 12.05.2020 року, згідно з яким безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 явилась гостра внутрішня крововтрата як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини розривів тканин печінки, селезінки, судин брижжі кишечника, на що вказують патоморфологічні травматичні зміни вище вказаних внутрішніх органів, наявністю значної кількості темно-червоної рідкої крові в черевній порожнині, нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів (гістологічно); при проведенні судово-медичної експертизи трупа були виявлені наступні тілесні ушкодження: багрові синці різноманітної форми та величини на обличчі, саден, покритих червоно-коричневою кіркою, розташованою нижче рівня оточуючої шкіри на обличчі, передньої поверхні грудної клітки з обох сторін, більше справа, передньої поверхні черевної стінки, більше зліва, в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, переломів 2-3 правих ребер по середньо-ключинній анатомічній лінії, 8-го лівого ребра по середньо-підпахвовій анатомічній лінії з наявністю темно-червоних крововиливів в проекції переломів; розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі. Вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупої контактуючої, слідоутворюючої, травмуючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу поверхню, по терміну свого виникнення можуть відповідати даті 10 квітня 2020 року. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, крововиливів в слизову верхньої та нижньої губи мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Також при проведенні судово-медичної експертизи трупа були виявлені переломи 6,7,8 правих ребер по задньо-підпаховій анатомічній лінії з наявністю чітко вираженої кісткової мозолі. Ці тілесні ушкодження являються давніми, на час проведення експертизи трупа їх давність утворення визначити не можливо. Ці тілесні ушкодження мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Виявлені тілесні ушкодження при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 могли виникнути при нанесенні множинних, не підлягаючих рахунку ударів натуральною зброєю чоловіка, котрими є руки та ноги взуті у взуття. При проведенні судово-токсилогічної експертизи трупа з крові був виявлений етиловий спирт в концентрації 2,48 промілє, що при житті на час настання смерті відповідало б кордону середньої ступені тяжкості алкогольного сп`яніння та сильному алкогольному сп`янінню (а.п.23-26 т.2);
- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування від 12.05.2020 року, згідно з яким обвинуваченому рекомендовано проходження курсу лікування від зловживання алкоголем;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2020 року за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , під час якого останній показав механізм нанесення ударів рукою по обличчю, по тулубу, ногою по тілу, ногою по спині, ногами в пах ОСОБА_10 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2020 року за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого останній вказав на механізм нанесення ударів ногами ОСОБА_8 по тілу ОСОБА_10 та руками в обличча останньої;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.04.2020 року, під час якого ОСОБА_8 з затриманням погодився.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведена повністю.

Вказані докази судом першої інстанції оцінені відповідно до вимог ст.94 КПК України, вони є належними, допустимими та достовірними, а сукупності зібраних доказів суд надав оцінку з точки зору достатності та взаємозв`язку. Судом першої інстанції наведено у вироці детальний аналіз кожного окремого доказу та сукупності доказів, які узгоджуються між собою.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Сторона захисту та обвинувачений клопотань про визнання вказаних доказів неналежними або недопустимими як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді не заявляли.
Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченого, його захисника та наведенням мотивів на їх спростування, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.
Твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції необгрунтовано не взяв до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 надані ним в судовому засіданні суду першої інстанції, а також не врахував висновок судово-медичної експертизи №336 від 12.05.2020 року, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Так, судом першої інстанції було надано оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв умисного вбивства ОСОБА_10 , а лише наніс їй декілька ударів руками та ногами, які не могли спричинити її смерті. Проаналізувавши вказані покази обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані покази обвинуваченого є способом його захисту з метою уникнення покарння за особливо тяжкий злочин, оскільки вони не відповідають встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи та спростовуються послідовними показами свідка ОСОБА_12 , який був єдиним очевидцем події, про те, що він був очевидцем того, як ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів завдавав ОСОБА_10 численних ударів руками та ногами у її життєво-важливі органи, коли потерпіла лежала, не висловлювала заперечень та не захищалася, показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили факт особистої розповіді ОСОБА_8 вночі 10.04.2020 року про те, що він вбив ОСОБА_10 , а також протоколами слідчих експериментів та іншими письмовими доказами.

Також судом першої інстанції було досліджено і враховано висновок експерта №336 від 12.05.2020 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_10 настала від гострої внутрішньої крововтрати, як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини, що могли виникнути при нанесенні руками та ногами у взутті множинних ударів, які не підлягають рахунку.

Апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що сукупність викладених у вироку доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вишенаведені докази, які перевірені та досліджені безпосередньо судом першої є переконливими, узгоджуються між собою та є належними і допустимими відповідно до вимог ст.94 КПК України.
Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені судом першої інстанції.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності поза розумним сумнівом під час судового розгляду вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України в межах санкції ч.2 ст.115 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та думки потерпілої.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілої вирішено у відповідності до вимог ст.129 КПК України.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обгрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: