ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3226/22 Номер провадження 11-сс/814/834/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представників третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арештОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 04 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2022 року за №0000205, задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 та накладено арешт на вилучені 28 червня 2022 року:

шкіряний рюкзак чорного кольору з грошовими коштами в сумах 10 100 доларів США та 6 500 гривень;

5 пігулок (4 пігулки білого кольору та 1 пігулка жовтого кольору);

19 фрагментів речовини кристалічного походження рожевого кольору;

38 пігулок помаранчевого кольору;

мобільні телефони Apple Iphone 6S, Apple Iphone 11, Samsung, Nokia 6700, із забороною права на користування та розпорядження названим вище майном;

автомобіль "Toyota Camry", н.з. НОМЕР_1 , (на момент проведення огляду був установлений н.з. НОМЕР_2 ), з VIN-кодом № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_10 , із забороною права на розпорядження цим транспортним засобом.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, та сукупність розумних підозр і підстав уважати, що вказане вище майно є доказом кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, дійшов висновку про необхідність накладення на нього арешту, врахувавши при цьому розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки від вжиття цього заходу забезпечення провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 04 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях і вилучене в ході обшуку автомобіля майно не відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України, не є доказом кримінального правопорушення; ОСОБА_9 не вчиняв будь-якого кримінального правопорушення; внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч.1 ст.307 КК України не відповідають дійсності, так як були відсутні дані про вміст вилучених таблеток і речовини, факт збуту наркотичних речовин; обшук автомобіля, яким керував ОСОБА_9 , здійснювався з порушенням вимог закону, що супроводжувалось пошкодженням транспортного засобу, застосуванням до нього особами територіальної оборони фізичного насильства, що підтверджується висновком фахівця у сфері судової медицини; ч.1 ст.307 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов по справі також відсутній.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку адвокатів і третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та водночас підтвердив, що за висновком експертного дослідження №18851/22-34-21228-21235 від 09 серпня 2022 року встановлено, що пігулки, на які накладено арешт, є психотропною речовиною, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимог слідчим суддею дотримано.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

Законодавче ж визначення речових доказів має казуїстичний характер, тобто являє собою відкритий перелік їх різновидів.

Так, у ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованим у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2022 року за №0000205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів з метою збуту (а.п. 4).

Досудовим розслідуванням установлено, що 28 червня 2022 року приблизно о 01 годині 15 хвилин по проїзд. Садовому, 12/2 у м. Харків військовослужбовцями Збройних Сил України було зупинено автомобіль "Toyota Camry", н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 . При огляді речей останнього виявлено речовину, схожу на наркотичну, у зв`язку з чим викликано слідчо-оперативну групу.

Цього ж дня слідчим проведено огляд вказаного місця події, в ході якого виявлено та вилучено:
транспортний засіб, а також поряд з ним 44 автомобільних номерних знака та 19 фрагментів речовини кристалічного походження рожевого кольору;

у салоні названого автомобіля 38 пігулок помаранчевого кольору, мобільні телефони Apple Iphone 6S, Apple Iphone 11, Samsung, Nokia 6700, шкіряний рюкзак чорного кольору, всередині з грошовими коштами в сумах 10 100 доларів США, 6 500 гривень і 5 пігулками (4 пігулки білого кольору та 1 пігулка жовтого кольору), що підтверджується протоколами огляду місця події, предметів та документів з фототаблицями (а.п. 4-17). 01 липня 2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Полтава за правилами ч.3 ст.233 КПК України надано слідчому дозвіл на проведення огляду автомобіля "Toyota Camry", н.з. НОМЕР_1 .

При цьому прокурор у суді апеляційної інстанції підтвердив те, що за висновком експертного дослідження №18851/22-34-21228-21235 від 09 серпня 2022 року встановлено, що пігулки, на які накладено арешт, є психотропною речовиною.

Установлений же на момент зупинки та огляду на транспортному засобі "Toyota Camry" номерний знак - НОМЕР_2 , не відповідає дійсному номерному знаку даного автомобіля, який визначено в його реєстраційній картці та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_1 , що свідчить про здійснення дій, направлених на унеможливлення правильної ідентифікації цього транспортного засобу (а.п. 20, 51).

28 червня 2022 року слідчим зазначені вище матеріальні об`єкти визнано речовими доказами, про що прийнято постанову (а.п. 18-19).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування про арешт вилученого майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речового доказу.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені шкіряний рюкзак чорного кольору з грошовими коштами в сумах 10 100 доларів США та 6 500 гривень; 5 пігулок (4 пігулки білого кольору та 1 пігулка жовтого кольору); 19 фрагментів речовини кристалічного походження рожевого кольору; 38 пігулок помаранчевого кольору; мобільні телефони Apple Iphone 6S, Apple Iphone 11, Samsung, Nokia 6700; автомобіль "Toyota Camry", н.з. НОМЕР_1 , відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами з огляду на наявність достатніх підстав уважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі, автомобіль і мобільні телефони як засоби вчинення кримінального правопорушення, грошові кошти, що знаходились у рюкзаку, як набуті кримінально протиправним шляхом, пігулки та фрагменти речовини кристалічного походження як об`єкти кримінально протиправних дій.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, як про це йдеться в апеляційній скарзі, в тому числі, в контексті оцінки протоколу огляду місця події. У свою чергу, слід зазначити, що з приводу питання наявності в діях посадових осіб перевищення своїх повноважень, ОСОБА_9 чи його представник не позбавлені права під час досудового розслідування порушувати питання щодо забезпечення проведення офіційного розслідування поданої заяви державним органом з урахуванням інституційної та ієрархічної незалежності такого органу. При цьому в суді апеляційної інстанції адвокати повідомили про згадане вище звернення ними до правоохоронного органу.

З огляду на викладене вище, посилання апелянта на документи щодо належності ОСОБА_10 автомобіля Toyota Camry, н.з. НОМЕР_1 , та сплати коштів за кредитним договором за придбання транспортного засобу, не спростовують відповідність вилученого майна критеріям, установленим для речових доказів.

Арешт майна ж з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Тому доводи представника про невчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження, те, що їх зберігання на даній стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не зможе у повній мірі гарантувати збереження доказових властивостей і достовірність даних, що містить ці докази, колегія суддів уважає наявними ризики, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України приховування, пошкодження, знищення, перетворення відчуження майна. Незастосування ж арешту майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, й у частині необхідності проведення з ним ряду слідчих і процесуальних дій, у тому числі експертних досліджень, для виконання органом досудового розслідування завдань, визначених у ст.2 КПК України.

Разом з цим слідчий суддя зайве послався на необхідність арешту майна також з метою можливої його конфіскації як виду покарання, оскільки про застосування заходу забезпечення кримінального провадження з цієї підстави не порушувалось питання в клопотанні прокурора. Однак, наведене порушення не є істотним, оскільки слідчий суддя, як наслідок, дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно з метою збереження його як речового доказу.

Апеляційний суд ураховує наслідки арешту майна для володільця та власника, між тим, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи зазначених осіб, який установлено в оскаржуваній ухвалі, а застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.
До того ж, слідчий суддя правильно прийняв рішення про можливість накласти арешт на транспортний засіб тільки із забороною на його розпорядження, таким чином, із застосуванням найменш обтяжливого способу.

У свою чергу, колегія суддів зауважує, що застосований захід забезпечення кримінального провадження не позбавляє права власності на майно, а має характер тимчасових обмежень.
Тому зазначені представником доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику або володільцю звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якою арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 04 липня 2022 року про арешт майна без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4