Справа № 204/1821/22
Провадження № 1-кс/204/433/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4 за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, працюючого у Дитячо-юнацькій спортивній школі № 2 викладачем фізичного виховання, маючого на утриманні малоліню дитину інваліда ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_8 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_9 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи про запровадження в Україні кримінальної відповідальності за вплив суб`єктів злочинної ієрархії на суспільні відносини, в тому числі криміногенні, набув статусу суб`єкта підвищеного злочинного впливу та у подальшому поширив вказаний злочинний вплив. Протягом 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, протиставляючи себе нормам законності та бажаючи продовжувати свою діяльність в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, невстановлена в ході досудового слідства особа, яка у кримінальному світі є суб`єктом підвищеного злочинного впливу, надала ОСОБА_8 статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу на території Нікопольського, Томаківського районів Дніпропетровської області. ОСОБА_8 , перебуваючи в статусі підвищеного злочинного впливу, користуючись авторитетом, яким автоматично наділявся носій вказаного статусу «смотрящий», тобто особи, яка поширює злочинний вплив у статусі суб`єкта підвищеного впливу, взяв на себе в тому числі функцію вирішення конфліктів та спірних ситуацій, за зверненням осіб до «смотрящих районів» або інших довірених осіб. Так, 31 грудня 2020 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою уникнення конфліктної ситуації, звернувся до ОСОБА_5 , як до особи яка має злочинний статус «смотрящого» на території м. Марганець Дніпропетровської області, тобто особа яка поширює злочинний вплив на території зазначеного району,з метою застосування злочинного впливу та вирішення конфлікту, що полягав в усуненні з орендованого приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 орендаря ОСОБА_11 , на що ОСОБА_5 виконуючи відведену роль у організованій групі, узгодивши свої злочинні дії з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 погодився. У період часу з січня по 03 лютого 2021 року ОСОБА_5 діючи умисно,з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх діянь та користуючись власним злочинним авторитетом спільно з ОСОБА_10 , не маючи можливості змусити залишити орендоване приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 ОСОБА_11 , розпочали вимагати грошові кошти у останнього (за вказаним фактом 06.01.2021внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України). Однак 03.02.2021 року працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України, повідомлено про підозру за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що не надало можливість ОСОБА_5 та співучасникам злочинної групи ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , довести кримінальне правопорушення до кінця. Крім цього, 11 січня2021 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою уникнення конфліктної ситуації,звернувся до ОСОБА_5 , як до особи яка має злочинний статус «смотрящого» на території м. Марганець, Дніпропетровської області,тобто особа яка поширює злочинний вплив на території зазначеного району, з метою застосування злочинного впливу та вирішення конфлікту,що полягав у повернені викрадених невстановленими особами речей ОСОБА_13 , на що ОСОБА_5 виконуючи відведену роль у організованій групі, узгодивши свої злочинні дії з ОСОБА_8 погодився посприяти вирішенню конфліктної ситуації. 14 січня 2021 року ОСОБА_5 діючи умисно,з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх діянь та користуючись власним злочинним авторитетом встановив особу яка можливо причетна до крадіжки майна ОСОБА_13 , а саме: ОСОБА_14 , у якого вказані особи розпочали вимагати грошові кошти за викрадене майно (за вказаним фактом 26.01.2021внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України). Далі, 18 січня 2021 року ОСОБА_5 не зупиняючись на досягнутому, діючи умисно, з корисливих мотивів,виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , з метою застосування злочинного впливу, прийняв рішення заволодіти транспортним засобом «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 та який на той час знаходився без палива в районі Нікопольської траси на виїзді з м. Марганець Дніпропетровської області. Так ОСОБА_5 з метою реалізації злочиного плану, залучив до його виконаня ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , спільно з якими незаконно заволоділи транспортним засобом «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 , яким в подальшому розпорядились на власний розсуд, а саме продали ОСОБА_16 за 10 000 грн. (за вказаним фактом 13.02.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України). Далі, ОСОБА_5 при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, передав зазначені грошові кошти ОСОБА_8 , який діючи з корисливих мотивів у складі організованої групи, маючи можливість розпорядитися грошовими коштами на власний розсуд, надав частину грошових коштів співучаснику злочинної групи ОСОБА_5 , та залишок забрав собі для забезпечення та поповнення злочинних активів «воровського общака» яким завідував спільно зі співучасником організованої групи ОСОБА_12 . 14 січня 2021 року ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх діянь та користуючись власним злочинним авторитетом встановив особу яка можливо причетна до крадіжки майна ОСОБА_13 , а саме: ОСОБА_14 , у якого вказані особи розпочали вимагати грошові кошти за викрадене майно. У зв`язку із тим, що ОСОБА_14 не повертав грошові кошти за викрадене майно, 18 січня 2021 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 в якості повернення боргу останнього. Так, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного плану, залучив до його виконання ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , спільно з якими планував незаконно заволоділи транспортним засобом «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 . В подальшому, 18.01.2021 приблизно о 14-00 години, ОСОБА_5 знаходячись на заміській території, поблизу м. Марганець, Дніпропетровської області, а саме на трасі «Н23», спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливим мотивом, переслідуючи єдиний злочинний умисел та виконуючи заздалегідь розподілені дії у вчиненні кримінального правопорушення, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, незаконно, в супереч волі власника, заволоділи транспортним засобом, який на праві користування та розпорядження згідно довіреності ННН 249629 від 28.05.2019 належить ОСОБА_14 , а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz 190D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за наступних обставин: Отримавши від потерпілого ОСОБА_14 під приводом залогу до повернення боргу, ключі від автомобілю «Mercedes-Benz 190D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи проти волі потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 завантажили автомобіль марки «Mercedes-Benz 190D» реєстраційний номер НОМЕР_2 на евакуатор та потім перевезли вищевказаний автомобіль до гаражного приміщення, яким користується ОСОБА_15 , з метою його подальшої реалізації, таким чином отримали можливість розпорядитись автомобілем на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 63120,00 (шістдесят три тисячі сто двадцять) гривень. В подальшому автомобіль марки «Mercedes-Benz 190D» реєстраційний номер НОМЕР_2 продали ОСОБА_16 за 10 000 грн. За сукупністю умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за: ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, а саме: умисному поширені в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статі 255 КК України, вчинені особою яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, вчиненому у складі організованої групи; ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Марганець Дніпропетровської області, українець, громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. 02.04.2021 слідчими слідчого управління ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2021 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із строком застосування до 02.06.2021. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу - тримання під вартою із строком застосування до 31.03.2022. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами: протоколом про результати проведення НСРД відносно ОСОБА_5 від 24.02.2021 №831т/55/103-2021. іншими матеріалами кримінального провадження які в сукупності з іншими підтверджують, вищевикладені факти. Строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні закінчується 31.03.2022. Відповідно до вимог ст.ст. 283, 290 КПК України 14.03.2022 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене, у зв`язку з чим було відкрито матеріали досудового розслідування та стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Відповідно до положень ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строк досудового розслідування. Тобто фактично залишилося 17 днів строку досудового розслідування. По кримінальному провадженню після завершення досудового розслідування, окрім як виконати вимоги ст. 290 КПК України також необхідно скласти та вручити стороні захисту обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також направити фактично обвинувальний акт до суду, який територіально знаходиться за межами м. Дніпра, а суду, в свою чергу призначити та провести підготовче судове засідання. Враховуючи необхідність стороні захисту на ознайомлення з основними процесуальними та слідчими діями, матеріалами проведення НСРД, враховуючи процесуальні вимоги щодо складання, направлення до суду обвинувального акту та призначення судом підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_5 на 17 днів, тобто до 17.04.2022. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які істотно вплинуть на розгляд справи. Метою ж обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання», справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007. В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні(продовженні) запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, вік та стан здоров`я останнього не перешкоджають триманню під вартою, також, підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочині, має соціальні зв`язки з іншими особами на території Дніпропетровської області та території України, тому може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваного ОСОБА_5 , який, є підстави вважати, що злочини скоює систематично, на території Дніпропетровської області, доволі тривалий час. У скоєнні інкримінованого йому злочину підозрюваний винним себе не визнає, не розкаюється, що на теперішній час унеможливлює встановлення всіх співучасників злочинів, вчинених кримінальних правопорушень. 3) Незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів якими обґрунтовується клопотання, йому відомі анкетні данні, та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; Крім того, ОСОБА_5 міг накопичити фінансові ресурси та інші цінності, з використанням яких він може чинити протиправний вплив на свідків, інших підозрюваних та учасників провадження, а також безперешкодно виїхати за межі України. 5) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний схильний до їх вчинення, що підтверджується тривалим періодом вчинення злочину у якому він підозрюється, що підтверджується репутацією самого підозрюваного ОСОБА_5 , що надає органам досудового розслідування підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 існує виключно за рахунок грошових коштів, отриманих в наслідок скоєних злочинів. Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не перешкоджають триманню останнього під вартою. Також слід враховувати, що підозрюваному ОСОБА_5 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого, умисного злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, з конфіскацією майна. Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Беручи до уваги викладене, доцільно застосувати (продовжити) відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного з підстав викладених у клопотанні, зазначивши, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підозра не обґрунтована, наявність ризиків не доведена, оскільки прокурор посилається на ті ризики, відсутність яких вже була встановлена судом.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказуючи на необґрунтованість підозри, на відсутність ризиків, а також на те, що строк досудового розслідування закінчується вже завтра 31.03.2022 року, а тому строк запобіжного заходу не може бути продовжений до 17 квітня 2022 року, поза межами строку досудового розслідування, оскільки це суперечить нормам статті 197 КПК України.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Вищезазначене кримінальне правопорушення було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000537.

2 квітня 2021 року слідчим слідчого управління ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2021 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком застосування до 2 червня 2021 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 продовжено до 31 березня 2022 року.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Однак, у судовому засіданні встановлено наявність лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Що стосується посилань захисника на той факт, що строк досудового розслідування закінчується 31 березня 2022 року, а строк запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 197 КПК України, може бути продовжений лише в межах строку досудового розслідування, то слід зазначити наступне.
Чинними нормами КПК України не визначено окремих правил, які б врегульовували особливості продовження застосування до особи запобіжного заходу під час виконання вимог статті 290 КПК України, тобто в період між завершенням та закінченням досудового розслідування. Тому, зазначене питання вирішується з урахуванням загальних положень, які визначають порядок застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У поєднанні норми ч. 4 ст. 196 та ч. 3 ст. 197 КПК України, наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадження ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо обрання особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування.

За приписами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

При цьому, невключення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, у зазначені в ст. 219 КПК України, строку не свідчать про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

Отже, з наведеного вбачається, що строк, на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний запобіжний захід. Тому, ухвала про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст. 203 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або з клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора. Тобто, за змістом наведених в ч. 4 ст. 176 КПК України, положень, вибір запобіжних заходів, що обираються в кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування, та суддя, який розглядає справу під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами, чітко позначений моментом коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено та кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п. 28 Рішення ЄСПЛ у справі «Чанев проти України» від 09.10.2014 року, заява № 46193/133. Також, на користь вказаного висновку свідчить зміст п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, у відповідності до якого, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

І хочу крім понять «початок досудового розслідування» (п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 214 КПК України) закінчення досудового розслідування (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України) у КПК використовується поняття завершення досудового розслідування (ст. 290 КПК), але поняття закінчення і завершення досудового розслідування у розмінні п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК, не є тотожними, так як завершення досудового розслідування є проміжним етапом, що передує його закінченню. Й досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні вважається закінченим у випадку надання однієї з наведених подій: прийняття рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження; направлення до суду обвинувального акту; направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру; направленням до суду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення, й у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який у тому числі може приймати рішення щодо застосування та продовження застосування до осіб запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя має всі підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків та дитини-інваліда на утриманні, враховуючи позитивну характеристику підозрюваного, наявність ряду подяк та грамот за його професійну та громадську діяльність, а також враховуючи наявність ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17 квітня 2022 року включно.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без визначення розміру застави до 17 квітня 2022 року включно.
Ухвалу направити до ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1