Справа № 373/374/22
Номер провадження 1-кс/373/186/22
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

10 червня 2022 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Переяславі клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000100 від 16.04.2022, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження,

в с т а н о в и в:

08 червня 2022 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в кримінальному провадженню № 0000100 від 16 квітня 2022 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, зазначивши, що причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджуються даними, зібраними органом досудового розслідування.

17 квітня 2022 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 14 червня 2022 року включно.

Постановою керівника Бориспільської окружної прокуратури від 07 червня 2022 року строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців, тобто по 17 липня 2022 року.

Водночас, в ході досудового розслідування не проведено та не завершено ряд процесуальних слідчих дій, зокрема: не проведено судово-медичну експертизу щодо встановлення причини смерті та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх утворення у потерпілого ОСОБА_6 ; не проведено 6 молекулярно-генетичних експертиз щодо наявності біологічних зразків потерпілого та підозрюваного на вилучених речових доказах; не проведено судово-психіатричну експертизу щодо підозрюваного ОСОБА_3 .

Вказав також на не зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були наявні на час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, можливість переховування від суду обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків, тому в будь-який момент може змінити своє місце проживання. Також ОСОБА_3 , знаючи адреси місця проживання свідків, може чинити на них психологічний та фізичний тиск з метою схиляння до зміни їх показань на свою користь.

На підтвердження обгрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, неможливості закінчення досудового розслідування, слідчим були подані наступні документи:

- витяг із кримінального провадження № 0000100 від 16 квітня 2022

року;

- копію рапорта старшого інспектора-чергового чергової частини сектору

моніторингу Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській

області ОСОБА_7 від 16 квітня 2022 року;

-копію протоколу огляду місця події від 16 квітня 2022 року;

-копію постанови про призначення судово-медичної експертизи від 16 квітня 2022 року;

-копію лікарського свідоцтва про смерть № 99 від 16 квітня 2022 року;

-копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 18 квітня 2022 року;

-копії протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 16 квітня 2022 року;

-копію протоколу огляду місця події від 17 квітня 2022 року;

-копії постанов про призначення судових молекулярно-генетичних експертизи від 19 квітня 2022 року;

-копію постанови про призначення судової-психіатричної експертизи від 18 квітня 2022 року;

-копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 16 квітня 2022 року;

-копію повідомлення про підозру від 17 квітня 2022 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України;

-копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 16 квітня 2022 року;

-копію протоколу проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2022 року;

-копію ухвали слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2022 року про застосуваання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-документи, що характеризують особу потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 ;

-копію постанови керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області про продовження строку досудового розслідування від 07 червня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000100 від 16 квітня 2022 року.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 зазначили про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, недоведеність прокурором заявлених ризиків.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора та захисника, встановлено наступне.

Статтею 184 КПК України встановлено вимоги до клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 цього Кодексу, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Не оцінюючи належність та допустимість доданих до клопотання доказів, вважаю, що стороною обвинувачення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України надані достатні на даній стадії процесу докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Також вважаю доведеним прокурором, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , не зменшилися та продовжують існувати.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Санкція частини 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 15 років. Доводи прокурора дають підстави вважати, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого чи суду.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, і хоча має двох дітей, однак проживає сам, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому він в будь-який час може змінити своє місце перебування з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

Отже, вважаю, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість покарання у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, наявний.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України»). У справі «Москаленко проти України» (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, у даній справі ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Щодо ризику впливу на свідків, слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, а з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту потерпілої та свідків, вважаю, що ризик впливу на них наявний.

Таким чином, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Прокурором доведено поважність неможливості закінчення досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на їх характер, специфіку та суб`єктів проведення, зокрема закінчення призначених експертиз.

Отже, слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 відпала, доцільності змінювати запобіжний захід підозрюваному не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики, з урахуванням вищезазначеного, не зменшились та продовжують існувати.

Граничний строк тримання особи під вартою, встановлений ст. 197 КПК України, не перевищений.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з врахуванням вимог ч. 3 ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. ст. 176-178, 182,183, 193-194, 197, 199, 309, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто по 17 липня 2022 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

В задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис ) ОСОБА_1