КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/103/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2021 року, яким

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, громадянина України, навчається у загальноосвітній школі № 1 м. Світловодська, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

Неповнолітній ОСОБА_8 , 21 лютого 2020 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, перебував біля житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив як неповнолітній ОСОБА_9 , кримінальне провадження щодо якого за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, наніс декілька ударів в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_10 .
Тоді ж у неповнолітнього ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення будь якого цінного майна потерпілого ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, розуміючи, що його злочинні дії не помітні неповнолітньому ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та, на думку ОСОБА_8 , не міг усвідомлювати і бачити факт вчинення відносно нього крадіжки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, неповнолітній ОСОБА_8 із зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 таємно викрав чоловіче портмоне темно-коричневого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1034 від 03 квітня 2020 року 295 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 920 грн., водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , страховий поліс транспортного засобу ВАЗ 21063 д.р.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_10 , лікарські довідки на ім`я ОСОБА_10 , талон до свідоцтва водія на ім`я ОСОБА_10 .
У подальшому неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 215 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 3) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, винуватості ОСОБА_8 не доведено.

Обвинувачений своєї провини не визнав, вказавши, що на ґрунті виниклих неприязних відносин внаслідок зауважень з боку потерпілого ОСОБА_10 в кафе «Відпочинок» в бік ОСОБА_9 , із яким він також перебував у вказаному кафе, ОСОБА_9 , по виходу з кафе, прослідував за потерпілим, наніс останньому удару в голову, звалив з ніг, наніс ще декілька ударів руками й ногами в різні частини тулубу. Побиття ОСОБА_9 припинив після зауваження, переконався, що потерпілий живий, й вони з ОСОБА_9 пішли.

Потерпілий ОСОБА_10 не зміг вказати з впевненістю, хто саме забрав його гаманець та документи, вказавши, що, дійсно, у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » робив зауваження молодим людям, після того як він вирушив з кафе додому, йог наздогнали, побили, вдома він виявив пропажу гаманця й документів.

Свідків, які були б очевидцями події кримінального правопорушення, - не встановлено.

Допитаний ОСОБА_9 також вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_8 брав гаманця потерпілого.

Так само, відеозаписи не фіксують фактів побиття або викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 .

У кримінальному провадженні жоден доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_8 крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того, відсутні достатні підтвердження, що гаманець втрачено потерпілим саме при побитті, а не до цього, або ж тоді, коли потерпілий перебував без свідомості.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 3) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання, думку прокурора, який заперечив подану захистом апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України регламентовано: 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як визначає ч. 1 ст. 91 КПК України: у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Підстави для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 409 КПК України, зокрема, ними є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

У відповідності до ч. 2 ст. 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У конкретному випадку, у відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Судом в обвинувальному вироку стосовно ОСОБА_8 зазначено, що суд встановив обставини, які є ідентичними, викладеним в обвинувальному акті стосовно обвинувачення ОСОБА_8 , їх наведено вище за текстом ухвали.
Судом першої інстанції під час судового слідства досліджено ряд доказів у кримінальному провадженні, допитано свідків та потерпілого, досліджено письмові докази.

Однак, дослідженим доказам окремо та у сукупності судом надано неналежної оцінки, їх недостатньо аналізовано, внаслідок чого висновки суду не можуть вважатись такими, що підтверджені доказами, дослідженими судом, наявна невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, копія витягу з ЄРДР засвідчує, що за заявою потерпілого ОСОБА_10 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, з таким стислим викладом обставин: 21 лютого 2020 року, о 22 годині 18 хвилин, невідомі особи, перебуваючи по АДРЕСА_2 , спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження та заволоділи належним йому гаманцем. За даним фактом розпочате кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Про вказані факти повідомив органи поліції потерпілий.

У подальшому кваліфікацію у цьому кримінальному провадженні змінено двома постановами слідчого від 08.04.2020 року: на ч. 1 ст. 125 КК України та на ч. 1 ст. 185 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальним актом пред`явлено обвинувачення, зокрема, неповнолітньому ОСОБА_8 у тому, що він, 21 лютого 2020 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, перебував біля житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив як неповнолітній ОСОБА_9 , спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 ; із зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 таємно викрав належні останньому речі (портмоне із грошовими коштами та документами). Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Цим же обвинувальним актом обвинувачений й неповнолітній ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження стосовно якого судом у подальшому закрите відповідною ухвалою від 03 серпня 2020 року.
Тож, зміст обвинувачення свідчить про те, що ОСОБА_9 21 лютого 2020 року о 22 годині 15 хвилин перебував у барі «Відпочинок» у м. Світловодську, де у нього виник конфлікт з раніше невідомим йому ОСОБА_10 , що й стало причиною переслідування останнього ОСОБА_12 , у подальшому спричинення тілесних ушкоджень, подія чого мала місце по АДРЕСА_2 .
Суд першої інстанції у вироку посилається на показання, власне, обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 .

Зміст показань свідчить, що обвинувачений і свідок відпочивали у барі вдвох від самого початку; наздогнали потерпілого також вдвох, ОСОБА_8 перебував поруч весь час, коли ОСОБА_9 наносив ударів потерпілому; посвітили ліхтарем в обличчя потерпілого, аби пересвідчитись, що той живий; свідок бачив як ОСОБА_8 , нахилявся над потерпілим; після чого у повір`ї будинку зробив рух рукою (начеб то щось відкинув); місце події вони залишили разом.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що підвозив обвинуваченого і свідка разом.

Суд першої інстанції поклав в основу вироку й відеозаписи, переглянуті у судовому засіданні, якими, як зазначено судом, встановлено, що ОСОБА_8 зайшов в кафе вдвох з ОСОБА_9 , а після того як вийшов потерпілий, вони разом вийшли за потерпілим.

Однак, ці та інші покладені судом в основу вироку докази, не тільки не узгоджуються із встановленими судом в описовій частині вироку обставинами, викладеними, як їх пред`явлено ОСОБА_8 обвинуваченням, а й, здебільшого, суперечать їм.

До речі, в судовому засіданні 02 червня 2021 року, й стороною обвинувачення зауважено, що слід допитати повторно свідка ОСОБА_9 та потерпілого, оскільки їх показання суперечливі, що унеможливлює подальший розгляд. Судом відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Також, суд апеляційної інстанції, не оцінюючи докази матеріалів кримінального провадження, має звернути увагу, що вивченням матеріалів кримінального провадження виявлено, що матеріали містять дані, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілого вчинене групою осіб (двох або трьох), які спричинили тілесні ушкодження, коли він лежав на землі, світили ліхтарем, запитували у нього, де гроші.

Вказане залишено також поза увагою суду, цим даним та наведеним вище суперечностям не надано оцінки.

Не можна не зазначити, що, хоч наразі жодним чином не вирішується питання про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, у зв`язку із невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону, - у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції 15 червня 2020 року, при розгляді клопотання про повернення обвинувального акту, однією зі сторін судового провадження висловлені слушні доводи з приводу належності та конкретності формулювання обвинувачення.

Як наслідок судом розглянуто справу з обвинувальним актом, фактично, про обвинувачення (як те убачається безпосередньо зі змісту обвинувального акту), двох різних осіб, з різною кваліфікацією їх дій, які випадково обоє опинились біля потерпілого в один і той же пізній час однієї дати, вчинили незаконні дії щодо потерпілого, причому один із яких, перебуваючи поруч, взагалі не бачив, що робить інший, і поодинці залишили місце події.

Більш того ці ж обставини, як їх встановлено обвинуваченням стосовно ОСОБА_8 , покладено в основу вироку.

Вказане призвело до того, що встановлені судом обставини не підтверджуються доказами у справі, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема те стосується правильної кваліфікації кримінального правопорушення, на що вказують зібрані докази матеріалів даного кримінального провадження.

Колегія суддів позбавлена права повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, оскільки те здійснюване лише за клопотанням учасників судового провадження. Також, колегія суддів, відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

У протилежному випадку те призвело б до не передбаченого кримінальним процесуальним законом погіршення становища обвинуваченого.

Відтак, зазначені вище обставини є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції у звязку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2021 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 скасувати.

Призначити у Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4