справа № 462/2785/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого цивільного відповідача: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
потерпілого цивільного позивача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000238 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зав`язанці Мостиського району Львівської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд

в с т а н о в и в :

27 березня 2021 року близько 12 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на паркінгу ТЦ «Нова Лінія» за адресою: м. Львів, вул. Щирецька, 7, на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , умисно застосував фізичне насильство до останнього, яке виразилося у нанесенні йому ударів кулаком у ділянку лівого вуха, правого плеча та передпліччя правої руки, а також схопив його за одяг та кинув на асфальтове покриття, внаслідок чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на асфальтове покриття із потерпілим. Після того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 піднялись з асфальтового покриття, останній наніс йому два удари ногою у ділянку правого стегна. Такими діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 синець у лівій завушній ділянці, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, на правій кисті, на правій нижній кінцівці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково, пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 спровокував конфлікт, зачіпався до нього, до брата його дружини, розмовляв у грубій формі, вживаючи ненормативну лексику, а також погрожував застосувати фізичне насильство, внаслідок чого і виник даний конфлікт. Також, вказав, що поданий позов визнає частково, покликаючись на поданий відзив, проте уточнив, що готовий відшкодувати потерпілому моральну шкоду у розмірі до 10000,00 гривень. Просив суд призначити йому покарання у виді штрафу з огляду на те, що на утриманні у нього перебуває неповнолітня дитина.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, яке суд розцінює, як обраний спосіб захисту, з метою уникнути відповідальності та покарання, його вина підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні.

Так, зі показів потерпілого ОСОБА_6 судом встановлено, що 27 березня 2021 року о 12.40 год. на території паркінгу ТЦ «Нова Лінія», що за адресою: м. Львів, вул. Щирецька, 7, він перебував з дружиною ОСОБА_7 у своєму автомобілі «Фольксваген Гольф» та шукав паркомісце, водій автомобіля марки «Ніссан Кашкай», що рухався позаду декілька разів посигналив йому. У подальшому, біля входу у торговий центр, між ним та іншим чоловіком виник словесний конфлікт, під час якого підійшов ще один чоловік, як пізніше стало йому відомо, що це ОСОБА_4 , та почав наносити потерпілому удари, вказані чоловіки вийшли з автомобіля «Ніссан Кашкай». Стверджував, що саме ОСОБА_4 ініціював конфлікт, в ході якого спричинив йому тілесні ушкодження, внаслідок чого потерпілому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 30000,00 гривень.

Даними у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що 27.03.2021 року на території паркінгу ТЦ «Нова Лінія» вона перебувала з чоловіком у своєму автомобілі та шукали паркомісце, водій автомобіля марки «Ніссан Кашкай», що рухався позаду декілька разів посигналив їм. У подальшому, біля входу у торговий центр, між її чоловіком ОСОБА_8 та невідомим чоловіком виник словесний конфлікт, під час якого підійшов ще один чоловік, який є обвинувачений, та почав наносити потерпілому удари. Після чого, обвинувачений пішов у приміщення торгового центру, а вона та потерпілий викликали поліцію.

Показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , даними у судовому засіданні, де кожен окреме у своїх показах зазначив, що вони були свідками конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та підтвердили бійку між ними.

Разом з тим, суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що свідок ОСОБА_7 наносила удари обвинуваченому ОСОБА_11 , оскільки жодних доказів такого матеріали даного кримінального провадження не містять.

Крім цього, вина ОСОБА_4 стверджується зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами та висновком експерта.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.03.2021 року та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_6 від 27.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2021 року о 02.07. год. внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з яких судом встановлено, що 27.03.2021 близько 12.45 год. невідома особа перебуваючи на паркінгу ТЦ «Нова Лінія», що за адресою: м. Львів, вул. Щирецька, 7 умисно нанесла ОСОБА_6 два удари кулаком в область передпліччя правої руки та два удари ногою в область правого стегна спричинивши тілесні ушкодження /матеріали кримінального провадження а.с. 1, 9-11/.

Висновком експерта № 356 від 29.03.2021 року, згідно якого при обстеженні гр. ОСОБА_6 лікарями травмпункту №1 м. Львова в березні 2021 р. було встановлено діагноз: «Забійні садна правого ліктя, правої кисті, правого колінного суглобу». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені синець у лівій завушній ділянці, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, на правій кисті, на правій нижній кінцівці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути від удару кулаком в ділянку лівого вуху та від контакту з площиною асфальтного покриття при падінні на праву руку та праву ногу 27 березня 2021 року, як вказано в «Постанові» та гр. ОСОБА_6 і відносяться до легкого ступеня тяжкості /матеріали кримінального провадження а.с. 24-25/.

Протоколом огляду предмета від 31.03.2021 року, з фотокадрів якого вбачається як водій автомобіля «Ніссан Кашкай» підійшов до водія автомобіля «Фольксваген Гольф», після чого підходить третій невідомий чоловік та наносить удари водію автомобіля «Фольксваген Гольф» /матеріали кримінального провадження а.с. 28-34/.

При пред`явленні даного протоколу для огляду учасникам кримінального провадження, а також відтворення у судовому засіданні відеозаписів із камер відеоспостереження ТЦ «Нова Лінія» за 27.03.2021р., потерпілий впізнав себе та вказав, на водія автомобіля «Фольксваген Гольф», обвинувачений впізнав себе також, зауважень не висловлював.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2021 р. та фототаблицею до нього, під час якого ОСОБА_6 показав як обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому удари кулаком в ділянку лівого вуха, удари ногою в ділянку стегна правої ноги та як кинув його на асфальт /матеріали кримінального провадження а.с. 57-65/. Натомість ОСОБА_4 відмовився від участі у слідчому експерименті у якості підозрюваного по факту відтворення подій подавши відповідну заяву від 20.04.2021р. /матеріали кримінального провадження а.с. 78/.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, висновки суду щодо винності обвинуваченого ОСОБА_4 ґрунтується на всебічно досліджених і об`єктивно оцінених судом доказах, та для цього проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, та саме сукупність дослідження доказів, а не кожного доказу окремо, на переконання суду, мають визначальне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Суд визнає докази належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та передбачені як джерела доказування чинним КПК України, зібрані у відповідності з процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Дати іншу оцінку цим доказам, про що фактично просить сторона захисту, на переконання суду, підстав немає.

Відтак, вина ОСОБА_4 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, вчиненим умисно, особу винного, який раніше до кримінальної відповідності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнав свою вину частково, на обліках в психоневрологічному та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває /матеріали кримінального провадження а.с. 46, 47/, обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлені, а тому суд застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення є справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також відповідатиме таким принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як легітимна мета та невідворотність покарання та досягне ціль покарання.

Потерпілим ОСОБА_6 до початку судового розгляду заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 30000,00 гривень моральної шкоди. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що своїми діями обвинувачений спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у порушенні фізичного та психологічного стану, стресі, психологічному дискомфорті, душевних стражданнях, приниженні, порушенні нормального укладу життя.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається із роз`яснень даних в п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із п.9 зазначеної вище Постанови вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога потерпілого про стягнення відшкодування моральної шкоди є підставною, однак, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням характеру тілесного ушкодження, приходить до переконання, що розмір такої позивачем завищений, а тому, із врахуванням обставин справи вважає, що достатнім та справедливим є стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

Витрати, пов`язані із залученням експерта - відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 125 КК України, ст. 100, 127-129, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_6 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 / грошові кошти у розмірі 10 000 /десять тисяч/ гривень в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Речові докази: CD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які розташовані у ТЦ «Нова Лінія», що на вул. Щирецька, 7 у м. Львові, долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000238 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1