Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3973/22
Провадження № 1-кп/758/996/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2022 Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0000016 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Тульської області, громадянки України, пенсіонерки, вдови, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В :

02 січня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 взяла ніж з підставки для ножів та діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , нанесла два удари ножом останньому в область обличчя та грудної клітини зліва.
Відповідно до висновку експерта №042-256-2022 від 02 травня 2022 року ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої щоки та проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва.
За ступенем тяжкості виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та дала наступні показання. 02 січня 2022 року вони з чоловіком запросили до себе додому брата чоловіка та його дружину. Разом сиділи за столом на кухні, розпивали спиртні напої. Її чоловік пішов відпочивати, а вони втрьох залишилися на кухні. В певний період в неї стався конфлікт з ОСОБА_6 , вона взяла ніж та нанесла йому два удари. Після цього з кімнати вийшов її чоловік та вони викликали швидку допомогу. Обвинувачена висловила щире каяття щодо вчиненого нею діяння.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Показання обвинуваченої ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суду немає.
Отже, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння) доведена в повному обсязі і обвинуваченою не оспорюються. Під час судового розгляду встановлено, що вчинення злочину мало місце 02 січня 2022 року (з огляду на що зазначена в обвинувальному акті дата 02 січня 2021 року розцінюється як технічна описка).
Згідно з висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.
Матеріали кримінального провадження містять дані на підтвердження того, що обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та всі обставини, які ставляться їй у провину, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини та відшкодування шкоди потерпілому.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона вдова, пенсіонерка, раніше не судима.
Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Статтею 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа №750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченої до вчиненого та наслідків її дій.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , обставини, які пом`якшують покарання, та обставину, яка його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією частини цієї статті.
Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , відсутність претензій потерпілого, можливість виправлення без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
ніж чорного кольору, футболка зеленого кольору, змиви, футболка білого кольору, зі стазами, спортивний темний костюм коричневого кольору, пара шкарпеток, які знаходиться в камері схову Подільського УПНП у м.Києві, знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судово-медичної експертизи №042-256-2022 від 02 травня 2022 року, що ставить 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривень 00 коп. в дохід держави.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_9