КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 11-сс/824/2670/2022 Категорія: ст. 303 КПК України
Єдиний унікальний номер 761/7744/22 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Козятинським міськрайонним судом Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
особи, яка подала скаргу - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу суду, задовольнити вимоги скарги, прийняти рішення по суті апеляційної скарги.
Щодо строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 зазначає про те, що копія ухвали слідчого судді ним не отримана і йому не надіслана, а про факт її існування йому стало відомо 21 червня 2022 року зі слів помічника судді, який повідомив що коштів відправити копію ухвали немає, Інтернет не працює в суді, мотиви не скаже, так як у нього не має справи.
Що стосується оскаржуваної ухвали, то апелянт вважає, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки в порушення вимог КПК України судом допущено неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а доводи скарги залишились судом не спростовані. ОСОБА_6 , посилаючись на узагальнення судової практики ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг па рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17, практику Європейського суду з прав людини, Закон України «Про звернення громадян», висновок Консультативної ради європейських суддів № 11 (2008), ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2022 року, зазначає про те, що він не висловлює незгоди з діяльністю правоохоронних органів в межах розслідування іншого кримінального провадження, що заборонено для судді законом в таких справах, так як незгоду з конкретними процесуальними діями та рішеннями, при їх наявності, він оскаржує як учасник процесу в процесуальному порядку, і не один раз, однак, це не стосується кримінальних правопорушень з приводу його заяви про невнесення відомостей до ЄРДР, а лише стосується процесуальних.

На думку апелянта, поза увагою слідчого судді залишилось те, що достатність даних про кримінальні правопорушення, викладені в заяві, неможливо підтвердити та розслідувати (або спростувати) не слідчим шляхом без проведення відповідних слідчих дій, а рішення щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в обставинах, викладених в заяві може бути прийняте слідчим лише за результатами проведеного розслідування, яке розпочинається лише разом з внесенням відомостей про злочин до ЄРДР, а формальні ознаки кримінальних правопорушень ним було наведено з вказівкою на кримінальне законодавство в заяві про злочин.
Як зазначається в апеляційній скарзі, оскаржувана ухвала не містить мотивів, яких саме об`єктивних даних (час, місце, спосіб тощо) не містить його заява про злочин, подана в порядку ст. 214 КПК України, і це тому, що вона їх містить, в тому числі місце, спосіб, час тощо, які вказують на ознаки злочину, а жодними доказами, які спростовують це твердження, не підтверджує протилежне, що означає єдине їх наявність та конкретність.
Також, як вважає апелянт, судом не спростовано, що вказані ним обставини злочинів не мають занадто абстрактного характеру, що унеможливило б встановити попередню кваліфікацію злочинів, предмет, межі, напрямок досудового розслідування, а навпаки, і це було досліджено в суді.
Акцентується увага апелянтом на тому, що його заява з додатками містить достатню інформацію про кримінальні правопорушення, а слідчий суддя, у свою чергу, не вказав, у чому полягає неконкретність фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вказаними ним у заяві статтями КК України.
Звертається увага в апеляційній скарзі і на те, що закон не наділяє суд повноваженнями оцінювати без відповідного досудового розслідування достатність даних про злочин в заяві, і суд її не виявив, оскільки не вказав, в чому вона полягає та якими доказами підтверджується, а спростувати доводи та докази заяви слідчому судді не вдалось, а тому висновки слідчий суддя зробив безпідставні та формальні.

Представник ДБР та ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань або заяв не подавали.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, позицію ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Що стосується строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, то відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про день та час розгляду скарги, проте, в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву (ас. 13).
Згідно з матеріалами справи копія оскаржуваної ухвали направлена ОСОБА_6 лише 4 липня 2022 року, проте, розписка про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали у матеріалах справи відсутня.
В ЄРДСР оскаржувана ухвала оприлюднена 1 липня 2022 року.
Апеляційна скарга подана ОСОБА_6 шляхом направлення поштового відправлення 22 червня 2022 року, а відтак доводи ОСОБА_6 про те, що він 21 червня 2022 року дізнався про результати розгляду його скарги, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження, матеріалами справи не спростовані.
За таких обставин, на думку колегії суддів, апелянтом строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Так, з матеріалів судового провадження встановлено, що 5 квітня 2022 року ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, звернувся до ДБР з заявою про скоєння умисних кримінальних правопорушень проти його особистих прав і свобод людини і громадянина, проти правосуддя та у сфері професійної службової діяльності (ас. 3-7).
У скарзі ОСОБА_7 , зазначаючи, що він виступає у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні, що невідомі особи, які мають вплив на суддів Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по причині неприязних з ним ( ОСОБА_8 ) відносин та зацікавлені у розправі над ним, умисно, з використанням службового становища, з метою перешкодити виконанню суддями своїх службових обов`язків щодо розгляду кримінального провадження та винесення неправосудного рішення - ухвали про призначення в даній справі судового розгляду, здійснювали у 2020-2022 роках втручання в діяльність вказаних суддів при розгляді даної судової справи. Наслідком такого втручання є вчинення вказаними посадовими особами правоохоронного органу (за попередньою змовою групою осіб у співучасті з іншими працівниками суду (зокрема голови суду ОСОБА_9 ) та органів прокуратури причетними до вказаного кримінального провадження діяння та рішення яких, у т.ч., опосередковано визнавались судами неодноразово протиправними та такими, що порушують його права на захист тощо, безпосередньо пов`язані з даною судовою справою, умисних злочинів, передбачених ст.ст. 161, 364, 365, 366, 382, 374, 396 КК України.
Окремо ОСОБА_6 вказується на незаконне призначення суддею справи до судового розгляду, незаконну відмову під надуманим приводом у задоволенні його ( ОСОБА_8 ) клопотання про закриття кримінального провадження, незаконного вручення йому повістки, тощо.

У зв`язку з неотриманням будь-якої відповіді з ДБР, 15 квітня 2022 року ОСОБА_6 направив поштовим відправленням до Шевченківського районного суду м. Києва скаргу в порядку ст. 303 КПК України, яка надійшла до суду 28 квітня 2022 року (ас. 1-2).

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. ст. 2, 26, 214, 303 КПК України, мотивував своє рішення тим, що заява ОСОБА_6 від 5 квітня 2022 року не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень, на які міститься посилання у заяві про кримінальне правопорушення, а сама така заява носить характер непогодження із порядком розгляду іншої судової справи, тому, на переконання слідчого судді, відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 .

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Так, згідно з п. 10 Розділу П Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом ДБР 7 вересня 2020 року за № 463, заяви про кримінальні правопорушення, що не віднесені до предмету розгляду центрального апарату Державного бюро розслідувань, направляються відділом звернень за належністю до відповідних суб`єктів розгляду.
Відповідно до положень Розділу Ш вищевказаної Інструкції службові та посадові особи слідчих управлінь, уповноважені в межах компетенції, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, розглядають заяви про кримінальні правопорушення та приймають рішення за результатами їх розгляду відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.
За умови достатності ознак, що підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин з часу реєстрації у СЕД, вносить відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заява про кримінальне правопорушення може бути направлена за підписом керівника слідчого управління, у якому вона розглядалась, серед іншого, до територіального управління ДБР за підслідністю для прийняття відповідних рішень.
Якщо слідчим за результатами розгляду заяви про кримінальне правопорушення не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, така заява розглядається відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».
З матеріалів судового провадження встановлено, що заява ОСОБА_6 листом Державного бюро розслідувань направлена до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що підтверджується листом ДБР (ас. 12).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР.

Як встановлено з листа ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, отриманого апеляційним судом електронною поштою 19 вересня 2022 року та поштовим відправленням 20 вересня 2022 року, 23 травня 2022 року на адресу ОСОБА_6 направлено повідомлення про розгляд його заяви щодо можливих неправомірних, на його думку, дій щодо незаконного втручання у роботу та впливу на судів Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, з метою перешкоджання їх законній діяльності, а також з інших питань.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 , вивченням доводів, викладених у його заяві, обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, у зв`язку з чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР на даний час не вбачається.
Також у вказаному листі надані роз`яснення ОСОБА_6 щодо дій останнього у разі незгоди з рішенням суду та інші (ас. 86-89).

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п. 2 частини 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року за № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), за якою «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....»
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

За наведених вище обставин колегія суддів погоджується з ухвалою слідчого судді про те, що заява ОСОБА_6 від 5 квітня 2022 року не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень, на які міститься посилання у заяві про кримінальне правопорушення, а сама така заява носить характер непогодження із порядком розгляду іншої судової справи.

При цьому колегія суддів, серед іншого, враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, відповідно до якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він висловлює свою незгоду з процесуальними діями суддів Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , і така незгода ґрунтується на суб`єктивній оцінці та ставленні ОСОБА_6 до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, а також припущеннях ОСОБА_6 щодо дій голови вказаного суду, а тому така заява не містить викладення всіх обставин та ознак можливого вчинення кримінальних порушень, які зазначені у його заяві, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для скасування ухвали слідчого судді, а, відтак, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ _________________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4