ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8231/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/218/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши 25 липня 2022 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 р.,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 р. задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури - ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, та продовжено підозрюваному строк тримання під вартою.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 23 год. 59 хв. 03 вересня 2022 року.

У задоволенні клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про зміну підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відмовлено. Також відмовлено в задоволенні клопотання голови благодійної організації Благодійний фонд Олексія Оскера ОСОБА_11 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисту поруку.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що сторона обвинувачення не обґрунтувала належними та допустимими доказами свої припущення про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім цього, що при подачі клопотання стороною обвинувачення не було дотримано вимоги КПК України, зокрема те, що в змісті клопотання взагалі не вказано і не розкрито сукупність інших обставин та фактичних даних, які повинні бути надані суду прокурором на виконання імперативних вимог ст. 178 КПК України, і які підлягають оцінці судом в сукупності із заявленими ризиками.

Також дані обставини не були враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали. Зокрема, поза увагою суду залишився факт міцності соціальних зв`язків підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання, родини та утриманців, та його позитивну репутацію.

Посилається на те, що наявність у його підзахисного сім`ї та очікування факту народження ще однієї дитини спростовує твердження слідчого про наявність можливості/наміру ОСОБА_7 переховуватись від слідства та суду. При цьому вказує, що умови тримання під вартою підозрюваним не порушувались.

Звертає увагу на необґрунтованість та недоведеність обставин, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого.

Вказує, що ОСОБА_7 в ході його допиту після вручення підозри дав показання про те, що його робота до початку війни полягала у сприянні його дружині в її діяльності як візажиста, так як остання мала значний досвід роботи, гарну репутацію та широке коло клієнтів, що і було джерелом існування їх сім`ї, і у зв`язку з цим його підзахисний не потребував і не мав наміру привласнення коштів, отриманих в якості пожертви.

Наголошує на тому, що прокурором було оголошено при розгляді справи в суді і долучено до матеріалів клопотання повідомлення сторони обвинувачення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів для ознайомлення стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, тому обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України) сторона обвинувачення не обґрунтувала і відповідно слідчий суддя такі не розглянув крізь призму чинників, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Звертає увагу на те, що суд погодився із тим, що оголошена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання. При цьому слідчий суддя зазначив, що факт висловлення суду стороною захисту твердження про те, що кримінальна відповідальність за ст. 201-2 КК України була запроваджена лише 03 квітня 2022 року, в той час суми коштів, якими, з точки зору сторони обвинувачення, заволодів підозрюваний ОСОБА_7 , обраховуються прокурором з 24.02.2022, що є порушенням принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, передбаченому ст. 5 КК України.

Зазначає, що, постановляючи оскаржуване рішення, слідчий суддя, констатуючи задоволення клопотання прокурора, тим не менше ухвалив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів до 03 вересня 2022 року, а в частині застави рішення не прийняв та не проголосив, зважаючи на те, що в судовому засіданні захист наголошував на тому, що обрана застава в розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб виходить за межі застави, яка передбачена за вчинення тяжкого злочину.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, зіславшись на доводи, викладені в ній, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, групою слідчих у складі слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, однак не раніше 24.02.2022 - початку збройної агресії Російської Федерації проти України, у ОСОБА_7 , який не мав офіційної роботи та доходів, виник злочинний умисел, спрямований на використання благодійних пожертв, призначених для забезпечення потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 розпочав як фізична особа добровільно здійснювати благодійну діяльність, яка відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» відноситься до добровільної особистої та/або майнової допомоги для досягнення визначених Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара шляхом публічного збору благодійних пожертв з метою сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України у період введеного з 24.02.2022 воєнного стану в Україні відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб.

Для здійснення зазначеної діяльності ОСОБА_7 на своїй власній сторінці у соціальній мережі «Facebook», де він зареєстрований як « ОСОБА_12 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розмістив повідомлення про організацію ним як фізичною особою благодійної діяльності шляхом збору добровільних благодійних пожертв для забезпечення потреб Збройних Сил України в період дії воєнного стану в Україні з необхідністю перерахування благодійних пожертв на його карткові рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», зазначивши на своїй сторінці з метою формування суспільної довіри до нього, що раніше він перебував директором Благодійної організації БФ «Милосердя заради майбутнього», одними із засновників якої був він та його брат, ОСОБА_13 .

З метою забезпечення злочинної діяльності, спрямованої на використання благодійних пожертв для отримання прибутку, ОСОБА_7 залучив свою дружину, ОСОБА_14 , та свого брата, ОСОБА_13 , розподіливши між ними ролі. Відповідно до спільного злочинного плану ОСОБА_14 мала знімати готівку з свого карткового рахунку, на який ОСОБА_7 перераховував одержані ним грошові кошти як благодійні пожертви та використовувати їх на придбання валюти, а також придбання необхідних їм речей. У свою чергу ОСОБА_13 мав допомагати ОСОБА_7 у використанні грошових коштів, отриманих ним як благодійні пожертви, з метою отримання ними прибутку, а саме на придбання для їх власного користування автомобілів та іншого необхідного їм майна, а також з метою маскування їх злочинної діяльності спільно з ОСОБА_7 частину благодійних пожертв мали використовувати для придбання транспортних засобів та інших необхідних речей для забезпечення потреб Збройних Сил України.

Водночас, з метою заохочення небайдужих осіб до надання благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України, ОСОБА_7 , маючи на рахунку достатньо коштів для придбання необхідних благ для забезпечення потреб Збройних Сил України, періодично публікував на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про відсутність грошових коштів для придбання необхідного обладнання та автомобілів для забезпечення потреб Збройних Сил України, зазначаючи розмір необхідних сум, які необхідно зібрати для таких цілей, та з метою збільшення довіри до нього і його діяльності публікував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення із так званими «звітами» про використання зібраних ним благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України.

Так, маючи на своєму картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.04.2022 грошові кошти, одержані ним як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України в сумі 5 052 005.26 гривень, ОСОБА_7 1 14.04.2022, 18.04.2022, 20.04.2022, 25.04.2022 та 06.05.2022 оголошував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про збір грошових коштів для придбання автомобілів та іншого майна на потреби Збройних Сил України на загальну суму 1 550 000 гривень.

Після надходження на карткові рахунки ОСОБА_7 благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України з метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_7 перераховував із своїх карткових рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» кошти, отримані ним як благодійні пожертви, на картковий рахунок своєї дружини, ОСОБА_14 , № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк», свого брата, ОСОБА_13 , № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк» та на рахунок сестри його дружини, ОСОБА_15 , № НОМЕР_6 в АТ КБ «ПриватБанк».

В подальшому ОСОБА_14 з власного карткового рахунку в період з 03.04.2022 по 05.05.2022 отримала готівкою у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області в сумі 1 199 000 гривень, частину якої передавала ОСОБА_7 , а іншу частину, за узгодженням з ОСОБА_7 , конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_3 , а також в інших достовірно не встановлених обмінних пунктах на іноземну валюту, яку використовували для отримання прибутку та зберігали за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 .

У свою чергу ОСОБА_15 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , отримані від ОСОБА_7 грошові кошти, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, отримала в період з 28.04.2022 по 05.05.2022 у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області готівку в сумі 569 500 гривень, та в подальшому на прохання ОСОБА_14 частину зазначених коштів передала ОСОБА_14 , а решту, на її прохання, конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_3 , придбавши 2 700 доларів США, які також передала ОСОБА_14 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на використання благодійних пожертв з метою одержання прибутку, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 використали отримані у період з 24.02.2022 по 10.05.2022 благодійні пожертви для придбання іноземної валюти в сумі 34 422 долари США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 10.05.2022 становить 1 007 012.17 гривень, які зберігали в себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , з метою використання для власних потреб.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , маючи на своєму рахунку грошові кошти, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, 15.04.2022 о 14 год. 08 хв. використав 90 702.22 гривні для отримання прибутку, перерахувавши їх на рахунок ОСОБА_16 за придбання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , двох мобільних телефонів «Apple» Іphone 13 PRO MAX, вартістю 45 351.11 гривень кожен, які в подальшому в магазині за попередньою домовленістю одержав ОСОБА_13 , залишивши один телефон собі для користування, а інший за невстановлених досудовим розслідуванням обставин віддав ОСОБА_7 .

Крім того, реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_14 разом із ОСОБА_7 15.04.2022 о 14 год. 11 хв., перебуваючи у магазині «Вища проба» за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 7, використали грошові кошти у сумі 75 000 гривень, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, оплативши шляхом перерахування з карткового рахунку ОСОБА_14 придбання ювелірних виробів: браслету «D4000» вагою 8.84 грам за ціною 21 800 гривень, підвіски «170044» вагою 1.72 грам за ціною 4 160 гривень, ланцюжку «sljk-50x» вагою 11.90 грам за ціною 28 790 гривень, каблучки чоловічої «КП 511.9» вагою 8.55 грам за ціною 20 250 гривень.

Після того ОСОБА_7 , діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 10 000 доларів США, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 21.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_13 для придбання автомобіля Land Rover Range Rover для власних потреб.

У свою чергу ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, 21.04.2022 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_7 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, придбавши за 10 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 21.04.2022 становить 292 549 гривень, в місті Тернополі у ОСОБА_17 автомобіль Land Rover Range Rover, номер кузова НОМЕР_7 , яким надалі відповідно до домовленості користувався для власних потреб ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_7 , діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 12 500 євро, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 27.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_13 для придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб.

У свою чергу ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, передав ОСОБА_18 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , 27.04.2022 частину грошових коштів в сумі 11 000 євро на придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб. У подальшому ОСОБА_18 після фактичного придбання автомобіля Audi Q5, номер кузова НОМЕР_8 , 05.05.2022 передав його ОСОБА_13 та отримав від нього решту узгодженої вартості у сумі 1 500 євро.

Внаслідок цього ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_14 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_7 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, придбавши за 12 500 євро для власного користування автомобіль Audi Q5, номер кузова НОМЕР_8 , що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дати передачі коштів становить 389 646.8 гривень.

В подальшому, 10.05.2022, ОСОБА_13 оформив на себе право власності на зазначений автомобіль у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області, що за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Підгороднє, вул. Стрийська, 5.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 використали благодійні пожертви, призначені для потреб Збройних Сил України, з метою отримання прибутку на загальну суму 1 854 910.19 гривень, що в 1495.3 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та відповідно до примітки ст. 201-2 КК України є великим розміром.

10.05.2022 ОСОБА_7 згідно ст. 208 КПК України затримано за вчинення кримінального правопорушення та 11.05.2022 йому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

12.05.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7

01.07.2022 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яке слідчий суддя своєю ухвалою 05 липня 2022 року задовольнив.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України передбачають, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, є обґрунтованою, підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 09 квітня 2022 року; протоколами огляду сторінки ОСОБА_7 в мережі «Facebook» від 14.04.2022 року, від 21.04.2022 року, від 25.04.2022 року, від 06.06.2022 року; протоколом тимчасового доступу від 20.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у АТ КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_7 та рух коштів по рахунках ОСОБА_7 протоколом огляду рахунку ОСОБА_7 від 22.04.2022 року; протоколом тимчасового доступу від 26.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у АТ КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_14 та рух коштів по рахунках ОСОБА_14 ; протоколом огляду рахунку ОСОБА_14 від 27 квітня 2022 року; протоколом тимчасового доступу від 26.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у АТ КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_13 та рух коштів по рахунках ОСОБА_13 ; протоколом огляду рахунку ОСОБА_13 ; листом щодо надання інформації з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відсутності доходів у ОСОБА_7 ; листом щодо надання інформації з Головного управління ДПС у Тернопільській області; витягом із Єдиного реєстру довіреностей від 27.04.2022 року; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо контроль особи від 25.04.2022 року; протоколом за результатами часткового проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18.04.2022 року; протоколом за результатами часткового проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 25.04.2022 року; протоколом за результатами часткового проведення НСРД спостереження за місцем від 26.04.2022 року; протоколом обшуку від 10 травня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_7 - АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 10 травня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_13 - АДРЕСА_5 ; протоколом огляду місця події від 10.05.2022 року, в ході якого вилучено транспортний засіб Audi Q5; протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини та факти, інформація, яка міститься в зазначених доказах, підтверджують існування у справі безпосереднього зв`язку між ОСОБА_7 та кримінальним правопорушенням, у якому він підозрюється, що в своїй сукупності є достатнім для продовження дії запобіжного заходу. Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

На думку колегії суддів, також існує і наявність ризиків, про які у своєму клопотанні зазначав слідчий, а в ухвалі слідчий суддя, оскільки ОСОБА_7 , розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, вчинення тяжкого злочину і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» (заява №14379/88 від 26.01.1993 р.) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також колегія суддів враховує, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, так підозрюваний особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків та підозрюваного ОСОБА_13 , який є його братом, з метою дачі ними неправдивих, неповних показань, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для дачі показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

При цьому колегія суддів погоджується із твердженням слідчого судді, що ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні полягає у процедурі отримання свідчень від цих осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, інших підозрюваних, та дослідження їх судом.

Ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що в останнього відсутнє постійне місце роботи та заробіток, а тому з метою отримання коштів він може вчиняти схожі злочини, а саме пов`язані з використанням благодійних пожертв, призначених для потреб ЗСУ з метою одержання прибутку.

Таким чином, продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя, оцінивши обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, та врахувавши при цьому характеризуючі дані підозрюваного, обґрунтованість повідомленої йому підозри, переконливість наявних ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, дійшов вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти вище викладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте адвокатом в апеляційній скарзі та захистом у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про зменшення або відсутність ризиків.

Крім того, в ході апеляційної перевірки матеріалів провадження судом апеляційної інстанції не встановлено тих беззаперечних стримуючих факторів, котрі переконливо забезпечили б належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження його права на свободу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_7 під вартою, на даний час відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, слідчим суддею не було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків та позитивну репутацію підозрюваного не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують наявність ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.

Що стосується тверджень апелянта про те, що слідчий суддя, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в частині застави рішення не прийняв та не проголосив, зважаючи на те, що в судовому засіданні захист наголошував на тому, що обрана застава в розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб виходить за межі застави, яка передбачена за вчинення тяжкого злочину, колегія суддів не бере до уваги.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2022 року визначено заставу у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно слідчий суддя ухвалою від 05 липня 2022 року продовжив ОСОБА_7 тримання під вартою разом із визначеною раніше заставою.

Таким чином, колегія суддів приходить до думки, що доводи апеляційної скарги захисника є непереконливими. Слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі захисника не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 р., якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3