Справа № 524/3690/22
Провадження №1-в/524/146/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з уч. прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання,
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керуваня транспортними засобами строком на 3 роки, мотивуючи тим, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 року був умовно-достроково звільнений від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі та на даний час відбувє додаткове покарання. Враховуючи, що все життя працював водієм, що і було основним видом заробітку, просить зняти додаткове покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, пославшись на викладені в ньому обставини. Додатково пояснив, що на даний час ніде не працює.
Представник органу пробації проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що за час перебування наобліку засуджений виконував покладені на нього обов`язки. Станом на 14 липня 2022 року засуджений відбув 5 місяців 15 днів покарання.
Прокурор проти звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування додаткового покарання заперечував, посилаючись на відсутність підстав такого звільнення.
Вивчивши матеріали особової справи та заслухавши думку прокурора, представника органу пробації, засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким" № 2 від 26.04.2002 передбачено, що згідно з ч. 1 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і крім цього, на строк встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Згідно розяснень п.10. вказаної вище Постанови коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 20.01.2022 року Полтавським районним судом Полтавської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 11місяців 07 днів від відбування основного покарання, призначеного 27.12.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
З ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2022 постає, що питання умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання під час звільнення умовно-достроково від відбування основного покарання судом не вирішувалось.
Таким чином суд вважає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання може бути вирішене після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Як встановлено судом засуджений ОСОБА_5 станом на 14 липня 2022 року відбув лише 5 місяців 15 днів додаткового покарання, тобто не відбув встановлену законом частину додаткового покарання, згідно вимог чинного законодавства, а від так не набув права на умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так до заяви ОСОБА_5 взагалі не надано будь-яких доказів того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і, в зв`язку з цим, може бути також звільнений умовно-достроково від відбування додаткового покарання визначеного судом у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Таких доказів, заявник не надав і під час розгляду його заяви судом.
Враховуючи вище зазначене, підстав для звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - немає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 538, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання.
На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_6