Справа № 308/9247/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Середнє Водяне, Рахівського району, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу - тримання під вартою строком 60 діб.

В обґрунтування клопотання вказує, що 27.01.2022 року близько 02 год. 30 хв., водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки "Opel" моделі "Vivaro" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажиром яким була його дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись з боку смт. Солотвино у напрямку с. Грушово, Тячівського району, а саме: по центральній вулиці Борканюка, в с. Нижня Апша Тячівського району, неподалік будинку 120, проїжджаючи лівостороннє заокруглення дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, допустив з`їзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, на праве узбіччя по ходу свого руху, в результаті чого автомобіль злетів в кювет, де зіткнувся з бетонним містком та перекинувся на правий бік.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала наступні тілесні ушкодження: травма грудної клітки у вигляді переломів 3-7 ребер по задній пахвовій лінії справа, переломів 3-7 ребер по передній пахвовій лінії справа, переломів 3-7 ребер по середньо ключичній лінії зліва,поперечного перелому груднини, забою легень, забою органів середостіння, гемо пневмотораксу (600мл); закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розривів паренхіми печінки, розриву капсули селезінки, гемоперитонеуму (700мл); закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці; закритий косо-поперечний перелом діафізу правої плечової кістки; закритий косо- поперечний перелом діафізу обох кісток лівого передпліччя; горизонтальний перелом у правого надколінка; забій м`яких тканин обличчя; осаднення ділянки правого колінного суглобу; чисельні синці.

Смерть громадянки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 настала в наслідок отриманої поєднаної травми голови, тулубу та поясу нижніх кінцівок, що привело до розвитку геморагічного шоку, який і став безпосередньою причиною смерті.

З огляду на те, що всі вищеописані тілесні ушкодження в своїй сукупності привели до настання смерті, то згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руку України, якими визначено:

п.2.3. ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.2.9. ПДР - Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння

п.12.1. ПДР - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_7 , вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 , скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст.286-1 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинені в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_7 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2022 року та схемою до нього; судово-медичною експертизою трупа гр. ОСОБА_9 ; висновком судово-токсикологічної експертизи водія ОСОБА_7 , згідно якої в момент скоєння ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння та висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

05 липня 2022 року громадянину ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286-1 Кримінального кодексу України.
Слідчий зазначає, що злочин який інкримінується ОСОБА_7 , а саме: ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України тим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 10 років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під варту,
На підставі наведеного слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_10 , в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати відносно ОСОБА_7 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що в клопотанні слідчий не наводить обставини про наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України і не посилається на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного, його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчий відділ ГУНП в Закарпатській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.
У рамках даного кримінального провадження 05.07.2022 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.
Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки. У п. 13.3 даної постанови зазначено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не повязаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2022 року та схемою до нього; судово-медичною експертизою трупа гр. ОСОБА_9 ; висновком судово-токсикологічної експертизи водія ОСОБА_7 , згідно якої в момент скоєння ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння та висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваною інкримінованого їй злочинів, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та долучених до клопотання.
Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочині на даній стадії досудового розслідування.
Проте, підозра ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч.3 ст.286-1 КК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 який раніше не судимий, має на утримані малолітню доньку, наявність у нього постійного місця проживання.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_7 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.286-1 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю із забороною залишати житло за адресою: в АДРЕСА_1 , в нічний період доби, а саме з 22:00 по 07:00 год. наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Також слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Середнє Водяне, Рахівського району, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, - запобіжний захід у виді домашнього арешту, в нічний період доби, без застосування засобу електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби, а саме з 22:00 по 07:00 год., без дозволу слідчого, прокурора чи слідчого судді;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - по 16 вересня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1