Справа №505/858/22
пр. №1-кп/505/403/2022
13.06.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Котовського району, с. Нестоїта, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого по найму, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з угодою про визнання винуватості від 13 квітня 2022 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 07.02.2021 близько 21 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи, що його тітка ОСОБА_6 , проживаюча заадресою: АДРЕСА_2 перебуває за вказаною адресою та відпочиває, вирішив проникнути на територію її домоволодіння, з метою заволодіння мішками з кукурудзою, достовірно знаючи де вони знаходяться, з метою власного збагачення.
В той же день та час ОСОБА_5 взявши зі свого домоволодіння металевий візок вирушив до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , в той же день, близько 21 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, що власниця будинку перебуває у житловому будинку та відпочиває, діючи таємно, зі сторони вулиці, через вхідну хвіртку, залишивши металевий візок на вулиці, увійшов на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, через не зачинені на замикаючий пристрій вхідні двері, проник до середини приміщення звідки викрав, чотири мішки з кукурудзою, загальною вагою 178 кілограм, чим завдав останній матеріального збитку на суму 979, 00 гривень.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній із проникненням у інше приміщення.
Відповідно до аб. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
Згідно даної угоди прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного злочину та розкаявся у скоєному.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк визначити під час розгляду угоди про визнання винуватості. На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Отримана згода прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості та визнати винуватим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання, призначивши мінімальний іспитовий строк.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, про повернення шкоди потерпілій ОСОБА_6 , добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. Судом ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні повідомила суду про повернення обвинуваченим їй матеріальної шкоди і що вона добровільно надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Як вбачаєтьсяґ з абзацу 2 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими добровільної згоди на укладення ними угоди. Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення шкоди згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та за письмовою згодою потерпілої на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 . При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 та за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , та письмової добровільної згоди потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/2344-ТВ від 17.02.2022 року в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп.
Зняти арешт з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2022 року, а саме з одного полімерного мішка білого кольору об`ємом 50 кг., з вмістом зерна кукурудзи, вага якого під час проведення зважування склала 44 кг, з трьох полімерних мішків білого кольору, об`ємом 50 кг з вмістом зерна кукурудзи, вага, яких під час проведення зважування склала 128 кг, з чотирьох полімерних мішків білого кольору з вмістом кукурудзи, загальною вагою 172 кг.
Речові докази, а саме: один полімерний мішок білого кольору об`ємом 50 кг., з вмістом зерна кукурудзи, вага якого під час проведення зважування склала 44 кг, три полімерні мішки білого кольору, об`ємом 50 кг з вмістом зерна кукурудзи, вага, яких під час проведення зважування склала 128 кг, чотири полімерні мішки білого кольору з вмістом кукурудзи, загальною вагою 172 кг., які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2022 року повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1