Справа № 344/1458/22
Провадження № 1-кп/344/123/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше судимого:

- 20.08.2003 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 14.12.2004 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

- 25.11.2010 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень;

- 18.08.2011 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

- 22.09.2015 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 301 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень;

- 30.12.2015 до Коломийського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт за п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, що спричинило загибель людини.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, у Коломийському міськрайонному суді, на розгляді перебуває справа відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ухвали вказаного суду від 05.08.2021, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та поміщено в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», що по вул. Коновальця, 70А, в м. Івано-Франківську.

Також, на розгляді у Долинському районному суді Івано-Франківської області перебуває справа відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України. Відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та поміщено в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» », що по вул. Коновальця, 70А, в м. Івано-Франківську .

Згідно статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на виконання ухвал суду поміщено в камеру № 13 ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», що по вул. Коновальця, 70А, в м. Івано-Франківську.

10 серпня 2021 року, приблизно о 20 год 30 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи невдоволеними умовами утримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», розпочали словесний конфлікт із працівниками установи, висловлюючись в сторону адміністрації установи словами ненормативної лексики, при цьому наносили удари по дверях камери, розбили оглядове вічко дверей камери № НОМЕР_1 , вимагаючи негайного прибуття начальника установи та заступника начальника установи з режиму охорони та оперативної роботи.

Старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 роз`яснено ув`язненим порядок прийому керівництвом установи, ув`язнених (засуджених) з особистих питань та було запропоновано припинити свою протиправну поведінку, однак ОСОБА_9 та ОСОБА_6 продовжували свої дії, при цьому висловлювали погрози та закликали до протиправної поведінки ув`язнених з інших камер.

Надалі у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на пошкодження речей установи, які знаходились у камері. З метою реалізації вказаного умислу, приблизно в 21 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля свого ліжка, в правому куті камери, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді небезпеки для життя і здоров`я людей, які знаходяться в камері № 13 та бажаючи їх настання, шляхом внесення джерела запалювання у вигляді відкритого полум`я, підпалив постільну білизну крайнього ліжка з права, внаслідок чого приміщення камери № 13 пошкоджено вогнем. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» завдано збитків на загальну суму 5 899,86 грн.

Внаслідок підпалу виникла пожежа, від якої повністю вигоріло приміщення камери № 13, а ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня шкіри голови, шиї, грудної клітки, обох верхніх кінцівок, загальною площею 50% поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, з розвитком опікової хвороби в стадії токсемії, яка ускладнилась поліорганною недостатністю. Вказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Як наслідок, в результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні лікувального закладу, а саме в КНП «ОКЛ ІФ ОР», що по вул. Федьковича, 91, в м. Івано-Франківську.

20 липня 2022 року між прокурором окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, щиро розкаявся у вчиненому. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, сторони угоди узгодили покарання за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 20 липні 2022 року просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. Суду надав пояснення, що в зв`язку із поганими умовами утримання в камері і того, що на їх вимоги адміністрація закладу не реагувала, вони вирішили вчинити підпал, щоб їм поміняли камеру утримання, однак наслідки сталися непоправні, про які він жаліє. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник підтримав думку свого підзахисного, просить затвердити угоду.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_6 під час розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладенні відповідної угоди про визнання винуватості немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_6 є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч.2 ст.194 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, що спричинило загибель людей, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, визнано щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

За таких обставин, визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.194 КК України позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці .

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100,129, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 20 липня 2022 року, укладену між прокурором окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , - затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 6 178 гривень 08 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази:

-вилучені в ході огляду місця подія обплавлені речі (постанова від серпня 2021 року), фрагмент електричного проводу (постанова від 08.10.2021 року), - знищити;

-оптичний носій інформації (постанова від 18.08.2021) - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_10