Провадження № 1-кс/947/8120/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ., при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, 257, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001157 від 21.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, 257, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

02.07.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчим за погодженням з прокурором подано клопотання про арешт майна.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явилися. Разом з тим, від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

У своєму клопотанні слідчий, просить розгляд клопотання провести за відсутності підозрюваного, з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням клопотання сторони обвинувачення, а також положень ст. ст. 107, 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 02.07.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду, справа №2-998/2008, 19.12.2008, Ренійський районний суд Одеської області; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21581334; тип нерухомого майна: квартира; загальна площа (кв.м.): 35,60, житлова площа (кв.м.): 24,70; технічний опис майна: квартира складається з 2-х кімнат.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що відносно вказаного об`єкту нерухомості, який належить ОСОБА_5 , наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна із забороною відчуження, розпорядження.
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, 257, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на квартиру, загальна площа (кв.м.): 35,60, житлова площа (кв.м.): 24,70, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21581334, який, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1