Номер провадження: 11-кп/813/1875/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали кримінального провадження № 0000252 від 09.02.2020 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Грузії, офіційно непрацевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.01.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
-23.06.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
-05.03.2018 року Суворовським судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 1 місяць;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 186 ч. 3 КК України
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб, тобто до 29.10.2022 року включно.

Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 744300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

Роз`яснено, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі №1-кп/522/239/22. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, на обвинуваченого покладено обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України.

Роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислено з моменту винесення ухвали суду про застосування запобіжного заходу, тобто з 31.08.2022 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 29.10.2022 року включно.

Вимоги та доводи апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу змінити в частині визначення розміру застави та визначити ОСОБА_7 заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд, встановлюючи максимальний розмір застави не вмотивував свого рішення та не навів аргументів щодо цього розміру застави, не врахував, що обвинувачений має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей, що не дозволяє йому внести на рахунок держави встановлену суму застави, та фактично свідчить про безальтернативність запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю суду не подавали.
Керуючись приписами ч. 4 ст. 422-1 КПК України, якою передбачено розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, колегія суддів постановила: розглянути апеляційну скаргу у відсутність обвинуваченого та його захисника.

Оцінка Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000252 від 09.02.2020 року відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Оскаржуваною ухвалою на стадії підготовчого провадження ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 744300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, вчинив корисливі злочини, а тому є підстави вважати, що він може отримувати доходи, в тому числі шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень. Також обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень аналогічного характеру, перебував у розшуку у двох кримінальних провадженнях, а саме №0000012 та №000555, що породжує ризик переховування його від суду. Суд також дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, обвинувачений, перебуваючи на свободі, матиме можливість незаконно впливати на свідків, схиляючи їх до викривлення показань.

Не оспорюючи встановлених судом ризиків та не оскаржуючи ухвалу в частині обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник разом з цим, просить зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на непомірність вичиненого судом розміру для обвинуваченого з огляду на його матеріальний стан та наявність утриманців.

Оцінюючи вказані доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Визначаючи розмір застави на рівні максимального суд послався в ухвалі на те, що згідно з інформацією щодо судимостей СІТ МВС України до ОСОБА_7 , раніше застосовувались запобіжні заходи з альтернативним у вигляді застави, розмір якої визначався в межах щодо осіб, які вчинили тяжкі злочини, однак після внесення визначених розмірів застави, ОСОБА_7 продовжував вчиняти кримінальні правопорушення, а тому визнав за доцільне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтування в рішенні слідчого судді щодо визначення розміру застави є безпідставними.

Щодо доводів скарги про завідому непомірність визначеного судом розміру застави для обвинуваченого колегія суддів наголошує на наступному.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо якого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують Суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисних злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК та ч. 3 ст. 186 КК України та особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 185 ч.5КК України. За всі ці злочини передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, а за злочин, перебачений ч. 5 ст. 185 КК від 8 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно з обвинувальним актом, внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України потерпілому ОСОБА_9 заподіяно значну матеріальну шкоду на суму 126103 грн., внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на суму 952095 грн., внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України потерпілому ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду на суму 96400 грн.,

ОСОБА_7 переховувався від слідства, в зв`язку з чим перебував у розшуку, має негативну репутацію та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Доводи захисту про наявність в нього утриманців жодним доказом не підтверджені.

У рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України», де зазначив, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом відомості по особу обвинуваченого, з урахуванням тяжкості злочинів, що йому інкримінуються та встановлених судом ризиків, колегія суддів погоджується з висновком суду, що в даному кримінальному провадженні, саме застава у максимальному розмірі буде діяти як достатній стримувальний фактор та забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризиками переховування від суду, продовження злочинної діяльності, в разі її внесення та звільнення обвинуваченого з-під варти.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання на стадії підготовчого удового засідання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 із визначенням максимального розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року про обрання відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 186 ч. 3 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 29.10.2022 року включно із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 744300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4