28.12.2021 Справа № 490/9951/21
н/п 1-кс/490/5479/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 грудня 2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, офіційно не працює, зі слів у фактичних шлюбних відносинах, дітей не має, з середньою освітою, АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №000428 від 03.12.2021.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що приблизно у жовтні 2021 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 про те, що має замовлення на виконання демонтажних робіт недобудови, за виконання яких та після продажу демонтованих будівельних матеріалів, вони, у разі долучення ОСОБА_5 , який мав допомогти з працівниками та технічними засобами, зароблять 100 000 гривень. Проте, пізніше ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , про те, що замовник передумав демонтувати недобудову та відмовився від виконання вказаних робіт.
Після цього, приблизно у середині жовтня 2021 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_5 , який на вказаний час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України, виник злочинний корисливий умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , у сумі 30 000 гривень, під надуманим приводом, а саме під приводом того, що вони за обіцянкою ОСОБА_7 мали заробити 100 000 гривень, про те останній його надурив.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , діючи повторно, прочинаючи з середини жовтня 2021 року (більш точну дату під час досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_5 , неодноразово телефонував ОСОБА_7 та особисто зустрічався з останнім, погрожуючи застосуванням насильства та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у разі якщо той не передасть йому 30 000 гривень.
Крім того, у середині листопада 2021 ОСОБА_5 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 по вул. 100-й квартал в м. Миколаєві та перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі, наніс один удар кулаком в область щелепи ОСОБА_7 , з метою спонукання останнього виконати його незаконні вимоги, а саме передати 30 000 гривень у якості неіснуючого боргу.
Після цього, протягом з середини листопада по 21 грудня 2021 року, ОСОБА_5 неодноразово телефонував ОСОБА_7 та вимагав грошові кошти у сумі 30 000 гривень у якості неіснуючого боргу, погрожуючи застосуванням насильства та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень.
21.12.2021, близько 11:00, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та висунув вимогу про те, щоб останній зустрівся з ним у цей же день біля магазину «Путевый», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Привільна, 39/1, на що ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодився.
У подальшому о 12.30, ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «Путевый», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Привільна, 39/1, зустрівшись із ОСОБА_7 та дізнавшись і обурившись відсутністю у останнього грошових коштів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом вимагання, діючи повторно, продовжив вимагати від нього грошові кошти у сумі 30 000 гривень, погрожуючи при цьому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та застосуванням ножа, погрожував силою вивезти у невідомому напрямку де ОСОБА_7 будуть наноситись тілесні ушкодження поки він не передасть йому грошові кошти.
Після цього, ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції.
21.12.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема:

- витягом з ЄРДР №0000428 від 03.12.2021;

- матеріалами наданими з УСР ДСП НПУ;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких останньому ОСОБА_5 вимагав в нього грошові кошти в сумі 30000 гривень із погрозами спричинення тяжких тілесних пошкоджень під надуманим приводом невиконаних робіт, які не залежали від потерпілого;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_7 під час проведення якого останній упізнав по фото ОСОБА_5 як особу, яка вимагала від нього повернення 30 000 гривень у якості неіснуючого боргу;

- протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 яким встановлено наявність в телефоні аудіо повідомлення та смс повідомлення від ОСОБА_5 , щодо повернення йому неіснуючого боргу.

- протоколом про хід і результати аудіо, відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій на якому зафіксовано телефонні дзвінки від ОСОБА_5 ОСОБА_7 з погрозами у разі неповернення неіснуючого боргу та зустріч ОСОБА_5 і ОСОБА_7 під час якої ОСОБА_5 прямо погрожував спричинити ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у разі неповернення йому боргу.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 водія автомобіля «Мерседес Віто», який на прохання ОСОБА_5 привіз його на зустріч з ОСОБА_7 .

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0004694 від 03.12.2021 року відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, може впливати на свідків та потерпілих, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, пояснення підозрюваного, думку його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, доходжу висновку щодо існування ризику можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілого, а також продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років. При цьому відповідно до ухвали суду від 28.08.2015 р. ОСОБА_5 перебував у розшуку, так як ухилявся від досудового розслідування. Може впливати на потерпілого, так як знає його особисто. Не має легальних джерел доходу, та міцних соціальних зв`язків за місцем проведення досудового розслідування.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначеного вище ризику, що передбачений п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У той же час, такому ризику не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 не має достатніх соціальних зв`язків за місцем проведення досудового розслідування, місця роботи та інших офіційних доходів для забезпечення свого існування не має. Може переховуватись від органів досудового розслідування та суду оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Крім того, може впливати на свідків шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджатимуть встановленню істини у провадженні оскільки йому відомі дані про їх місце проживання та контактні телефон з матеріалів кримінального провадження які були надані йому при врученні підозри.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 вчинене із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_5 застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 лютого 2022 року включно.
На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1