Справа № 447/2507/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1243/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2021року,

ВСТАНОВИЛА:
вищевказаною ухвалою задоволено подання Миколаївської виправної колонії №50 про приведення вироку у відповідність до норм Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VII відносно засудженого ОСОБА_8 . Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до 5 років обмеження волі; зараховано ОСОБА_8 невідбуте ним покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку 1 день позбавлення волі на 2 дні обмеження волі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2021року скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений ОСОБА_9 вказує, що його участь у суді першої інстанції була обов`язковою у відповідності до ст.134, 135 КПК України, однак суд не повідомляв про розгляд подання адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія № 50», чим порушив право на захист.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, оскільки було порушено права ОСОБА_8 як засудженого.

Апелянт вважає, що відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Львівської області, його становище погіршилось, а не покращилось.

В судове засідання апеляційного суду прибула прокурор ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 . Розгляд апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 призначено в режимі відеоконференції з ДУ «Городоцький ВЦ №131», однак з технічних причин, які виникли зі сторони ДУ «Городоцький ВЦ №131», засуджений ОСОБА_8 не зміг взяти участі в судовому засіданні. За таких обставин враховуючи думку захисника та прокурора, керуючись вимогами ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності засудженого.

Заслухавши виступ захисника ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, виступ прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 309, ст 75, ст. 76 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на строк 3 роки. 23.10.2014 року ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області іспитовий термін скасовано та направлено в місця позбавлення волі на термін 3 роки.

Оскаржуваною ухвалою задоволено подання Миколаївської виправної колонії №50 про приведення вироку у відповідність до норм Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VII відносно засудженого ОСОБА_8 . Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до 5 років обмеження волі; зараховано ОСОБА_8 невідбуте ним покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку 1 день позбавлення волі на 2 дні обмеження волі.

Так, 01.07.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII. Після набрання чинності вказаним законом санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Покарання у виді позбавлення волі виключено із санкції статті, що пом`якшує кримінальну відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції до 01.07.2020 року встановлювала максимальну межу покарання у виді обмеження волі - 3 роки. Зазначеними змінами від 01.07.2020 року міру покарання вказаного виду покарання (обмеження волі) посилено, оскільки на даний час у санкції ч. 1 ст. 309 КК України передбачено 5 років як максимальний строк обмеження волі.

Частиною 3 статті 5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке перевищує санкцію нового закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що максимальна межа покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, встановлена санкцією нового закону, а саме обмеження волі на строк до п`яти років перевищує максимальний строк, встановлений минулою редакцією закону для цього виду покарання.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм кримінального законодавства, вважаючи ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до 5 років обмеження волі, невірно встановивши строк покарання.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при приведенні вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року відносно ОСОБА_8 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, ОСОБА_8 правильно вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2021 року зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2021року, задоволити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2021року змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі.

В решті ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2021року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4