17.02.2022 Єдиний унікальний номер 205/8914/21
Єдиний унікальний № 205/8914/21
Провадження № 1-кс/205/315/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000275 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000275 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000275 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового слідства було допитано в якості потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які повідомили, що вони були власниками квартири АДРЕСА_1 . У період часу з 26 грудня 2016 року по 16 березня 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволоділи зазначеною квартирою. На теперішній час 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 і 3/8 частин квартири належить ОСОБА_8 , відомості про власника іншої частини квартири на теперішній час не встановлено.

У зв`язку із вищевикладеним, дізнавач у своєму клопотанні, просить накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , із забороною права відчуження та розпорядження вказаними об`єктами нерухомого майна та земельними ділянками та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, про те, що таке клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000275 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 131 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, та ін., щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Оскільки вказане рухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 98 та 167 КПК України, і щодо нього є підтверджені ризики втрати в подальшому шляхом знищення незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Тобто, необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже існує можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання містять відомості про зареєстроване право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 і право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 . Власника 2/8 частин зазначеної квартири досудовим слідством не встановлено. За таких обставин, слідчий суддя приходить висновку про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, а саме: 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_8 і 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_10 .

Метою застосування арешту в даному випадку є запобігання можливості його використання, передачі або відчуження, з метою приховування слідів злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 170,172, 369-372,395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000275 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_8 , та 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_10 , що має суттєве значення для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження.

Заборонити здійснення будь-яких дій, пов`язаних з 3/8 частинами квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_8 , та 3/8 частинами квартири АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_10 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1