Справа № 159/1270/21 Провадження №11-кп/802/278/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року,
В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (з місця проживання за такою адресою знятий з реєстрації за рішенням суду), без визначеного місця проживання зі слів: фактичного мешканця АДРЕСА_2 ; громадянина України, непрацюючого, з освітою вищою незакінченою зі слів; одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт терміном на 170 год,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
На підставі ст. ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 з розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Згідно із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 р. за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин, ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт на виконання п. 7 гл. 2 розд. IV Порядку здійснення нагляду та проведення соціально виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, 26.01.21 р. за місцем його проживання: АДРЕСА_2 та після роз`яснення йому порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та того, що необхідно сумлінно ставитись до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт; попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, 26.01.2021 р. під розпис отримав направлення від Ковельського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 26.01.2021 р. № 321 21 до Голобської селищної ради смт Голоб Ковельського району Волинської області для відбування покарання у виді громадських робіт. Відповідно до якого повинен був приступити до відбування покарання 27.01.2021 р., однак умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт допустив невихід на роботу у такі дні: 02.02.21 р., 03.02.21 р., 04.02.21 р., 05.02.21 р., 08.02.21 р., 09.02.21 р., 10.02.21 р., 11.02.21 р., 12.02.21 р., 15.02.21 р., 16.02.21 р., 17.02.21 р., 18.02.21 р., 19.02.21 р., 22.02.21 р., 23.02.21 р. без поважних на те причин.
Таким чином ОСОБА_8 допустив невихід на роботу на громадські роботи більше 2-х разів протягом місяця без поважних причин, чим ухилився від відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт. Усього впродовж лютого 2021 р. обвинувачений ОСОБА_8 із запланованих за табелем на цей місяць годин, фактично відпрацював лише 10 годин, при цьому не відпрацював 160 годин громадських робіт без поважних причин.
Станом на 23.02.21 р. обвинувачений ОСОБА_8 відпрацював 10 годин громадських робіт. Обвинувачений, достовірно знаючи, що відповідно до ст.37 КВК України він повинен дотримуватись встановлених законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, неодноразово ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилось у неприбутті до місця виконання громадських робіт, а саме: до Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області - без поважних причин, чим злісно ухилився від відбування призначеного судом покарання у виді 170 годин громадських робіт.
Своїми діями, що виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.2 ст.389 КК України.
У поданій апеляційній скарзі перший заступник керівника Волинської обласної прокуратури, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обгрунтування своїх вимог вказує на недотримання місцевим судом положень ст.ст.71, 72 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків, внаслідок невстановлення точної невідбутої частини покарання обвинуваченим за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020.

Внаслідок допущених порушень судом першої інстанції при визначенні остаточного покарання обвинуваченому, просить вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2021 змінити, визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, з призначеним покаранням у виді 5 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 та призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду кримінального провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки не надходило. Прокурор не заперечував щодо продовження розгляду справи у відсутності ОСОБА_8 , оскільки вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення не погіршують становище обвинуваченого. Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження.
Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженої до цього покарання, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується. Кваліфікація його протиправних дій також є правильною і учасниками судового провадження не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Правильність призначення ОСОБА_8 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється, і в цій частині, на переконання колегії суддів, судом були дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки вид і міру покарання обвинуваченому призначено з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Висновок суду про те, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді 5 місяців арешту, у вироку є достатньо мотивований.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винуватого, який має визначене місце проживання, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку, раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вищезазначене, призначене покарання, на думку апеляційного суду, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи і є безпідставними.

Що ж стосується остаточно призначеного обвинуваченому покарання за правилами ст.ст.71, 72 КК України, то є слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 170 годин громадських робіт.( а.с.44-45).
Відповідно до довідки від 15.02.2021 р., складеної уповноваженим органом пробації, станом на 15.02.2021 р. невідбута ОСОБА_8 частина покарання становить 160 годин(а.с 48).
Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За змістом ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться у більш суворий із співвідношення, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт.
Отже, невідбута ОСОБА_8 частина покарання за попереднім вироком у виді 160 годин громадських робіт відповідає 20 дням арешту.
Разом із тим, суд, призначивши покарання обвинуваченому за ч.2 ст.389 КК України у виді 5 місяця арешту та, застосувавши принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначив ОСОБА_8 на підставі ст.71 КК України остаточне покарання у виді 6 місяців арешту, тобто приєднав покарання, яке за строком більше від невідбутого.
Тим самим, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині застосування вимог ст.71 КК України необхідно змінити відповідно до положень вимог КПК України та задовольнити апеляційну скаргу прокурора.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.389 КК України на 5 (п`ять) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року та із урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.
Головуючий:
Судді: