ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/947/22 Справа № 185/8/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0002881 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 , -
Встановила:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобилки Глушківського району Курської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого диспетчером в ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Визнаючи ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину, суд у вироку вказав, що згідно обвинувального акту він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримуватися, якщо таке діяння спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.
Йому інкриміновано то, що о 12 годині 02 хвилини 13 червня 2013 року достовірно знаючи, що Комплектуюча трансформаторна підстанція - 293 (далі - КТП-293) та територія садового товариства «Меліоратор» не входить в зону обслуговування Павлоградського РЕМ, перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому в приміщенні Павлоградського РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 116, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї діяльності, хоча повинний був і міг їх передбачити, ігноруючи вимоги законодавчих, нормативних актів і технічних регламентів з питань безпеки життєдіяльності та охорони праці та вимог своїх посадових обов`язків щодо виконання робіт з підвищеною небезпекою, прийняв рішення направити бригаду ОВБ в складі електромонтера ОСОБА_10 та водія за сумісництвом електромонтера ОСОБА_12 , які не ознайомленні із зазначеними схемами електромережі, до КТП-293 для проведення його огляду.
Після того, як о 12 годині 50 хвилин того ж дня електромонтер ОСОБА_10 доповів диспетчеру ОСОБА_8 про те, що на КТП-293 пошкоджено шлейф на роз`єднувачі КТП - 293 фази «С» в сторону КТП-293, ОСОБА_8 о 12 годині 51 хвилині, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні Павлоградського РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 116, надав команду електромонтеру ОСОБА_10 про відключення роз`єднувача Р-17, який також належить садовому товариству «Меліоратор».
Електромонтер ОСОБА_10 о 12 годині 54 хвилині доповів диспетчеру про те, що він виконав операцію по відключенню роз`єднувача Р-17. О 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому, дав команду електромонтеру ОСОБА_10 перевірити відсутність напруги та встановити переносні заземлення №№ 18, 19 з обох сторін роз`єднувача Рктп-293 (одне в сторону КТП, друге в сторону лінії).
Електромонтер ОСОБА_10 , взявши покажчик напруги та заземлення, піднявся в корзині підйомника АПТ-14 до роз`єднувача Рктп-293. Зі сторони повітряної лінії 10 кВт відсутність напруги не перевірив. Заземлення в сторону Рктп-293, та в сторону лінії 10 кВт не були встановлені. Після виконання робіт з ремонту шлейфу, на прохання голови садового товариства «Меліоратор» ОСОБА_13 , змастити губки роз`єднувача Рктп-293, електромонтер ОСОБА_10 наніс на викрутку мастило та наблизився з нею до губки роз`єднувача фаза «А» з боку лінії 10 кВт на відстань, що спричинила виникненню електричної дуги, в результаті якої електромонтер ОСОБА_10 був уражений електричним струмом та отримав термічний опік ЗБ-4 ст. 10-15% лівої верхньої кінцівки, області шиї та лопаток, внаслідок електротравми, ускладненої ампутацією лівої верхньої кінцівки до рівня верхньої третини передпліччя. Такого характеру травма за ознакою небезпеки для життя, протіканню травматичного процесу, а також по критерію стійкої втрати працездатності більше 1/3, відноситься до ступеню тяжких тілесних ушкоджень.
Роботи, які виконувались бригадою у складі електромонтера ОСОБА_10 . IV група з електробезпеки, та водія за сумісництвом електромонтера ОСОБА_12 III група з електробезпеки, під керівництвом керівника диспетчерської групи (далі - диспетчер) ОСОБА_8 відносяться відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 до робіт з підвищеною небезпекою.
Допущені порушення керівником оперативно-диспетчерської групи ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Павлоградського району електричних мереж ОСОБА_8 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням події нещасного випадку з потерпілим ОСОБА_10 в частині: допуску до оперативного обслуговування електрообладнання робітників, які не знали їх схем, інструкцій з експлуатації, особливості конструкції; організація допуску електротехнічних робітників до електроустановок, які не входять в зону їх обслуговування; вів оперативні переговори по каналам зв`язку не заведених під архіватор мови; не організував належним чином проведення робіт на кабельних лініях і діючих електроустановках.
Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, не дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, та на підставі ретельного дослідження наданих в ході судового слідства доказів, суд прийшов до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо таке діяння спричинило тяжкі наслідки, - не доведена, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначає, що у відповідності із висновками судової інженерно-технічної експертизи з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності № 1167-14 від 22.09.2014 року, допущені порушення керівником оперативно-диспетчерської групи ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Павлоградського району електричних мереж ОСОБА_8 , знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням події нещасного випадку з потерпілим ОСОБА_10 в частині того, що ОСОБА_8 : допустив до оперативного обслуговування електрообладнання робітників, які не знали їх схем, інструкцій з експлуатації, особливостей конструкції; організацію допуску електротехнічних робітників до електроустановок, які не входять в зону їх обслуговування; вів оперативні переговори по каналам зв`язку не заведених під архіватор мови; не організував належним чином проведення робіт на кабельних лініях і діючих електроустановках.
Таким чином, на думку прокурора, в ході досудового розслідування було встановлено достатньо даних для обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо таке діяння спричинило тяжкі наслідки.
Вказує, що під час судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 272 КК України, 03.06.2019 року стороною захисту було заявлено клопотання про призначення повторної судової інженерно-технічної експертизи з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності. Вказане клопотання судом задоволено та постановлено ухвалу, яка скерована на виконання до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
27.01.2021 року на адресу суду надійшов висновок № 19387/19-46/624/21- 46/1553/21-46 від 18.01.2021 року відповідно до якого встановлено, що роботи, які виконувались 13.06.2013 року електромонтером ОСОБА_10 по відновленню шлейфу на КТП-293 на території садівничого товариства «Меліоратор» відповідно до п. 12 Постанови КМУ від 26.10.2011 року «1107 «Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», відносяться до робіт підвищеної небезпеки. Дії електромонтера ОВБ ОСОБА_10 , перебувають у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, що мав місце під час виконання робіт 13.06.2013 року та призвів до травмування ОСОБА_10 , який не виконав розпорядження диспетчера Павлоградського РЕМ ОСОБА_8 , що полягало у необхідності проведення ним ( ОСОБА_10 ) перевірки відсутності напруги та встановленні переносних заземлень № № 18, 19 з обох сторін роз`єднувача Рктп-293, ОСОБА_10 , самостійно прийняв рішення щодо проведення робіт та змащування елементів роз`єднувача Рктп-293, струмові дані елементи якого лишилися під напругою. Зазначені дії ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 7.1.1 «Правил безпечної експлуатації електроустановок», де зазначено, що під час підготовки робочого місця для роботи, яка вимагає знімання напруги, необхідно перевірити відсутність напруги на струмовідних частинах роз`єднувача та встановити заземлення; п. 3.1: «Інструкції по охороні праці № 26-03 електромонтера ОВБ», де зазначено, що забороняється самовільне проведення робіт, а також розширення робочого місця і об`єму завдання, визначеного нарядом або розпорядженням».
Прокурор також зазначає, що на підставі того, що в матеріалах кримінального провадження міститься дві експертизи, при цьому в судовій інженерно-технічній експертизі з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності від 22.09.2014 року №1167-14 надано оцінку діям ОСОБА_8 , а у судовій експертизі №19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року діям ОСОБА_10 та експерти дійшли висновків, що дії як ОСОБА_8 так і ОСОБА_10 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з подією та наслідками, що настали, прокурором під час розгляду у судовому засіданні 11.11.2021 року було заявлено клопотання про призначення судової комісійної експертизи з питань безпеки життєдіяльності. Однак, судом, на його думку, було необґрунтовано відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, не наведені достатні мотиви та обґрунтування відмови, не дано належної оцінки діям ОСОБА_8 , не дивлячись на те, що експертом ОСОБА_14 в судовому засіданні підтверджено висновок, який вона надавала в ході досудового розслідування, в якому вона надала оцінку діям керівника оперативно-диспетчерської групи Павлоградського РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», яким допущено порушення, які полягали у тому, що ОСОБА_8 : допустив до оперативного обслуговування електрообладнання робітників, які не знали їх схем, інструкцій з експлуатації, особливостей конструкції; організація допуску електротехнічних робітників до електроустановок, які не входять в зону їх обслуговування; вів оперативні переговори по каналам зв`язку не заведених під архіватор мови; не організував належним чином проведення робіт на кабельних лініях і діючих електроустановках, чим допущено неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.
На думку прокурора, судом було допущено невідповідність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, оскільки у судовій інженерно-технічній експертизі № 19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року жодним чином не надано оцінки саме його діям. Усе вищевикладене свідчить про те, що під час провадження в суді першої інстанції, на думку прокурора, було допущено порушення вимог ст. 94 КПК України.
На вказану апеляційну скаргу захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 були подані заперечення.
Адвокат ОСОБА_9 вважає, що оскаржуваний вирок є вмотивованим, обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
На думку адвоката, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зібрані у кримінальному провадженні докази не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та правильно виправдав його. Суд у вироку ретельно дослідив всі докази, об`єктивно розглянув матеріали кримінального провадження, надав критичну оцінку всім доказам та доводам учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які просили оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що судом першої інстанції при винесенні виправдувального вироку по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.
Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 pоку, «Бочаров проти України», Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що вищевказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані належним чином, а доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, не спростовують обґрунтованість покладених в основу оскаржуваного вироку висновків суду про недоведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з ними, оскільки вони ґрунтуються на наведеному у мотивувальній частині вироку детальному дослідженні та аналізі представлених стороною обвинувачення доказів, яким надана належна оцінка як кожному окремо, так і їх сукупності та взаємозв`язку.
Як вбачається з наданих матеріалів та пояснень обвинуваченого в апеляційному суді, ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, не визнав та показав, що працював керівником диспетчерської групи. 13 червня 2013 року перебував на робочому місці, перевірив документацію та провів інструктаж оперативному персоналу. Приблизно о 11.00 год. інженер ОСОБА_15 по телефону йому повідомив, що їх бригада, замінюючи електролічильник в садовому товаристві, не може перевірити його роботу, оскільки підгоріла фаза. Ним було прийнято рішення направити до товариства оперативну бригаду. Вся електрична мережа та пошкоджена лінія знаходились в його управлінні, і це входило до його компетенції та його прав. По приїзду електромонтер ОСОБА_10 доповів, що відгорів шлейф, ним була надана команда на переключення. Зв`язок на території товариства був нестійкий, його команди бригада чула, а він їх не чув, тому перемовини відбувались за допомогою мобільного зв`язку. Всі віддані ним накази записувались до оперативного журналу диспетчера. Його команда на відключення була записана на магнітофон, архіватор-мови. Бланки переключення не виписував, оскільки при таких обставинах - це необов`язково, проте запис в оперативний журнал диспетчера - це його обов`язок. Після отриманої команди на відключення ОСОБА_10 доповів, що роз`єднувач відключено. Він надав йому команду перевірити напругу з обох сторін та заземлити мережу. Через півгодини йому повідомили, що ОСОБА_10 вражено електрострумом. Ним була надана команда ОСОБА_12 , щоб останній залишився на місці нещасного випадку. Голова садового товариства відвіз потерпілого до лікарні. В день нещасного випадку в його розпорядженні та розпорядженні ремонтно-оперативної бригади ОСОБА_10 були одні і ті ж схеми електромережі Л-22. На цих схемах електрична мережа садового товариства Меліоратор не була помічена іншими позначками, які б відмежовували саме цю мережу від електричних мереж, що перебувають у віданні Павлоградського РЕМ. Згідно схеми видно: якщо відключаєш роз`єднувач Р-17, то напруги в електричній мережі немає, при відключенні КТП-295 в електричній мережі напруга залишається. Пізніше ОСОБА_10 говорив, що не використовував схем електричної мережі, проте в такому випадку переключення взагалі заборонено. Потерпілий ОСОБА_10 вважав, що напруга знята, тому приступив до ремонтних робіт, а чому не встановив заземлення - йому невідомо. Невідомо чому не був заземлений автомобіль, не було перемички, ОСОБА_10 піднявся в корзині, став змащувати з`єднання під напругою. Зі слів ОСОБА_12 , потерпілий ставав на перила вишки, потім його вдарило струмом. Коли ОСОБА_10 замкнув дві фази, тоді його вдарило током. ОСОБА_10 під час виконання ремонтних робіт говорив йому, що відключив саме вимикач Р-17, тобто ввів в оману щодо підготовки свого робочого місця. Він не надавав наказ ОСОБА_10 на змащування губкою з`єднання на електричній опорі, і це не входило до обов`язків електромонтера. На його думку, однією з причин нещасного випадку стало те, що потерпілий ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відключили не той роз`єднувач електричної мережі, іншими причинами нещасного випадку стало невиконання потерпілим технічних та організаційних дій, він не виконав усіх вказівок щодо підготовки робочого місця, без вказівок та дозволу виконав роботи по ремонту шлейфа та приступив без дозволу до виконання робіт по змащуванню губок роз`єднувача РКТП-293. Наголосив, що ОСОБА_10 , не перевіривши відсутність напруги та не встановивши заземлення, нехтуючи правилами техніки безпеки і вказівок диспетчера, приступив до ремонтних робіт.
В свою чергу, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він 13 червня 2013 року, працюючи електромонтером та перебуваючи в черговій зміні, отримав від диспетчера ОСОБА_8 розпорядження на виконання ремонтних робіт в ТОВ «Меліоратор», але вказана територія не входить до обслуговування РЕМ. Письмовий наряд на проведення робіт його бригада не отримувала. Приїхавши на місце виконання робіт, в телефонному режимі, оскільки рація не працювала, ОСОБА_8 наказав йому відключити напругу на вимикачі Р-17. В нього під час чергування були схеми всього міста. ОСОБА_8 в телефонному режимі наказав йому встановити заземлення з двох сторін, проте цього він не зробив. В процесі виконання ремонтних робіт диспетчер ОСОБА_8 сказав, що напруга відключена, треба працювати швидше та їхати звідти, у зв`язку з чим він не встановив заземлення. Піднявшись до опори, зробив шлейф, під час ремонту з`єднання був вражений електричною дугою, отримав опіки руки та шиї. Після травмування був доставлений до міської лікарні, де йому ампутували частину верхньої кінцівки. Йому встановлена 3 група інвалідності з 40% втратою працездатності. Вважає, що отримані ним травми відбулись з вини ОСОБА_8 , який надав наказ на виконання робіт, яку він не повинен був виконувати.
Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_12 , який показав, що 13 червня 2013 року о 11.45 годині ОСОБА_10 повідомив, що диспетчер ОСОБА_8 наказав їхати до товариства Меліоратор. Приїхавши на місце, було встановлено, що перегорів шлейф. ОСОБА_8 віддав по мобільному телефону розпорядження провести ремонт, оскільки був нестійкий зв`язок. Для виконання ремонтних робіт потрібно було відключити роз`єднувач Р-17 та встановити заземлення. ОСОБА_10 говорив, що вимкнув напругу, але коли він став проводити ремонтні роботи, то на опорі з`явилась напруга і останній потрапив під напругу. ОСОБА_12 пояснив, що в ході огляду події побачив , що роз`єднувач Р-17 не був виключений, оскільки цей роз`єднувач був зламаний.
Отже, є слушною думка обвинуваченого, що саме ОСОБА_10 не виконав його розпорядження, та не відключив роз`єднувач.
Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_16 , який показав, що після нещасного випадку із ОСОБА_10 було проведено розслідування усіх обставин, і на його думку, причиною події стало невиконання ОСОБА_10 правил безпеки. Територія садового товариства Меліоратор відноситься до зони обслуговування Павлоградського РЕМ, знаходиться в оперативному управління та віданні диспетчера РЕМ, який мав право здійснювати там відповідні дії. Під час перевірки серверу було встановлено, що в той день напруга дистанційно не відключалась. У садовому товаристві зв`язок не стійкий. В обов`язки електромонтера ОСОБА_10 перед початком робіт входило перевірити відсутність напруги та встановити заземлення. ОСОБА_10 зробив помилку і відключив не той роз`єднувач. Хід виконання робіт електромонтер повинен записувати в своєму журналі, що не було зроблено ОСОБА_10 .
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції вірно прийщов до висновку, що з пояснень обвинуваченого, потерпілого та вказаних свідків вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 мав схему мережі із зазначенням електрообладнання розташованого на території садового товариства Меліоратор, та отримавши розпорядження від диспетчера на відключення роз`єднувача Р-17 для знеструмлення місця виконання робіт, ОСОБА_10 цією схемою не скористувався, вказане розпорядження ОСОБА_8 не виконав, а доповів, що необхідний роз`єднувач ним відключено. Наказ диспетчера про перевірку відсутності напруги з обох сторін та встановлення заземлення, тобто про підготовку робочого місця, також не виконав, а самовільно, без дозволу диспетчера, виконав роботи по ремонту шлейфу, а коли приступив до змащування губок роз`єднувача Рктп-293, то був уражений електричним струмом, отримавши тілесні ушкодження.
В ході досудового розслідування було проведено інженерно-технічну експертизу, висновки якої, органом досудового розслідування і було покладено в основу обвинувального акту.
Так, згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності № 1167-14 від 22.09.2014 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_14 , керівником оперативно-диспетчерської групи ОСОБА_8 були порушені: ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 2.1, п. 2.11, п. 2.20, п. 3.9, п. 4.1, п. 4.2, п. 4.5, п. 4.12, п. 4.18 Посадової інструкції керівника оперативно-диспетчерської групи району електричних мереж, затвердженої тех. директором ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго; п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3.18, п. 2.3.16, п. 2.3.22, п. 2.4.10, п. 2.4.11, п. 4.1. Посадової інструкції диспетчера оперативно-диспетчерської групи району електричних мереж, затвердженої тех. директором ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго ОСОБА_17 від 20.02.2013 року; п. 5.1.1, п. 5.1.5, п. 6.1.1 Правил безпечної експлуатації електроустановок затв. наказом Дернаглядохоронпраці України від 06.10.1997 року, в частині: допуску до оперативного обслуговування електрообладнання робітників, які не знали їх схем, інструкцій з експлуатації, особливості конструкції; організації допуску електротехнічних робітників до електроустановок, які не входять в зону їх обслуговування; ведення переговорів по каналам зв`язку, заведених під архіватор мови. Вказані дії ОСОБА_8 , як прийшов до висновку у той час вказаний експерт, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з подією нещасного випадку.
В суді першої інстанції була допитана експерт ОСОБА_14 , яка пояснила, що будь-які первинні документи, в тому числі схеми, посадова інструкцію електромонтера ОСОБА_18 та інші нормативно-правові акти і Інструкції, вона особисто не досліджувала. При складанні свого висновку вона керувалася висновком акту внутрішнього розслідування даного нещасного випадку, проведеного Павлоградським РЕМ, який фактично переписала. При цьому експерт не змогла пояснити значення термінів, які були застосовані нею у своєму висновку.
Як вбачається з висновку експерта № 1167-14 від 22.09.2014 року та пояснень експерта ОСОБА_14 , при проведенні даної експертизи дійсно експертом не досліджувалась, а тому і не була врахована Інструкція по виконанню оперативних перемикань ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, в якій надані визначення таких понять, як оперативне обслуговування, оперативні перемикання, підготовка робочого місця, допуск до роботи, визначено, яке електрообладнання споживачів знаходиться у віданні та оперативному управлінні диспетчера РЕМ, які розпорядження щодо цього обладнання може давати диспетчер, які операції можуть виконуватись без бланків перемикань, а також прописані дії персоналу при виконанні операцій з електрообладнанням, що відповідно вказує на неповноту даного висновку. Також експертом ОСОБА_14 не були враховані інструкція по складанню та веденню поопорних схем ВЛ 04-10 кВт і однолінійних схем, в якій зазначено границі балансової належності обладнання, та посадова інструкція електомонтера ОСОБА_10 .
Тому колегія суддів, враховуючи вищенаведене, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв вказаний висновок експерта до уваги, оскільки він об`єктивно суперечить обставинам справи та сукупності інших доказів, наведених у вироку.
З метою встановлення істини по справі, об`єктивного з`ясування обставин події, реальності причин скоєного, в суді першої інстанції була призначена повторна судова інженерно-технічна експертиза з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності, виконання якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Згідно висновків за результатами проведення даної експертизи № 19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року встановлено, що:
- роботи, які виконувались 13 червня 2013 року електромонтером ОСОБА_10 по відновленню шлейфу на КТП-293 на території садівничого товариства Меліоратор відповідно до п. 12. Постанови кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107 Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, відносяться до робіт підвищеної небезпеки;
- дії електромонтера ОВБ ОСОБА_10 перебувають у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, що мав місце під час виконання робіт 13 червня 2013 року та призвів до його травмування, який не виконав розпорядження диспетчера Павлоградського РЕМ ОСОБА_8 , що полягало у необхідності проведення ним ( ОСОБА_10 ) перевірки відсутності напруги та встановлені переносних заземлень №№ 18, 19, з обох сторін роз`єднувача Рктп-293, ОСОБА_10 самостійно прийняв рішення щодо проведення робіт із змащування елементів роз`єднувача Рктп-293, струмові елементи якого лишились під напругою.
Зазначені дії ОСОБА_10 не відповідали вимогам: п. 7.1.1Правила безпечної експлуатації електроустановок, де зазначено, що під час підготовки робочого місця для роботи, яка вимагає знімання напруги, необхідно перевірити відсутність напруги на струмовідних частинах роз`єднувача та встановити заземлення; п. 3.1. Інструкція по охороні праці № 26-03 електромонтера ОВБ, де зазначено, що забороняється самовільне проведення робіт, а також розширення робочого місця і об`єму завдання, визначеного нарядом або розпорядженням.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що в судовій експертизі № 19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року надана оцінка лише діям ОСОБА_10 , а діям обвинуваченого ОСОБА_8 оцінка не надана, а також, що експерти дійшли висновку, що і дії ОСОБА_8 і дії ОСОБА_10 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з подією та наслідками нещасного випадку, на думку колегії суддів, є такими, що не підлягають задоволенню.
Так, у висновку експертів № 19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року детально зроблено аналіз нормативно-правових актів з питань охорони праці, які необхідно було дотримуватись як диспетчером ОСОБА_8 , так і електромонтером ОСОБА_10 , під час виконання останнім робіт 13.06.2013 року, зазначено які саме вимоги було порушено в даному випадку, описаний та розкритий механізм нещасного випадку з потерпілим ОСОБА_19 , та зроблено вмотивований висновок про те, що саме дії електромонтера ОВБ ОСОБА_10 і перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку.
Крім того у даному висновку зазначено, з посиланням на відповідні нормативно правові акти, про те, що ОСОБА_8 мав право направляти оперативно-виїзну бригаду в садове товариство Меліоратор для ремонту електрообладнання.
ОСОБА_10 , згідно з посадовими обов`язками мав відповідний допуск до роботи з електроустановками та на кабельних лініях.
Та обставина, що ОСОБА_8 надавав команди ОСОБА_20 по мобільному телефону, а не по каналу зв`язку, заведеного в архіватор мови, то вказане не знаходиться в причинному зв`язку з настанням події, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, адже в районі садівничого товариства «Меліоратор» в той час був неналежний зв`язок.
Колегія суддів зазначає, що висновок експерта від 18.01.2021 року є науково обґрунтованим, належно вмотивованим, складеним фахівцем вищої категорії, в повній мірі узгоджується і з сукупністю інших доказів, наведених у виправдувальному вироку та є правильним.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції ретельно дослідив обидва висновки експертів, належно і достатньо вмотивував своє рішення, детально зазначивши, чому він взяв до уваги висновок повторної судової експертизи № 19387/19-46/624/21-46/1553/21-46 від 18.01.2021 року і на підставі чого відкинув висновок № 1167-14 від 22.09.2014 року. Рішення суду з цього приводу за змістом та аналізом є обґрунтованим, об`єктивним та правильним.
Статтею ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Таким чином, висновки суду про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зібрані у кримінальному провадженні докази не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України - у порушенні правил безпеки, під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо таке спричинило тяжкі наслідки, - поза розумним сумнівом, та виправдав його.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 272 КК України, і, які, на думку прокурора, не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, колегія суддів не встановила.
Колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1988 року (п. 146) ЄСПЛ установив: «Принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляду справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного».
З журналу судового засідання та технічного запису вбачається, що судовий розгляд було проведено з належним дотриманням вимог КПК України.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Судове рішення за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4