Дата документу 17.09.2018
Справа № 334/6648/18
Провадження № 1-кп/334/724/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженому, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженому, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду. Вказана справа підсудна Ленінському районному суду м. Запоріжжя. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає. Справа має слухатися у відкритому судовому засіданні. Угод щодо визнання винуватості не укладалося. Просив призначити справу до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, вказавши на його невідповідність вимогам КПК України. Так стороною обвинувачення було неправильно кваліфіковано дії обвинувачених за ч.2 ст. 186 КК України. В той час коли недоведена наявність домовленості на вчинення вказаного злочину.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, також зазначивши на невідповідність кваліфікації дій обвинувачених висунутому обвинуваченню.

Обвинувачені підтримали думку захисників щодо повернення обвинувального акту прокуророві.

Заслухавши пояснення прокурорів, потерпілих, представника потерпілого, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного.

Згідно з обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження судом не встановлено.

Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором та має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1.фактичних обставин кримінального правопорушення;

2.правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3.формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Європейській конвенції з прав людини, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у клопотанні захисника, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Суд вважає, що обвинувальний акт складений без грубих порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для повернення його прокуророві.

Окрім того, прокурором заявлене клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, оскільки останні є особами, що раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, обвинувачуються у вчинення тяжкого корисливого злочину, пов`язаного із насильством, соціальні зв`язки обвинувачених не є достатньо сильними, щоб забезпечити їх належну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив можливість продовження тримання під вартою Вказав, що має родину. Немає наміру переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 також заперечив можливість задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Захисники заперечували щодо можливості задоволення клопотання прокурора, вказавши, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечив можливість задоволення клопотання прокурора. Окремо просив визначити розмір застави для свого підзахисного у справі. Родина останнього має можливість внести відповідну суму застави, яка буде гарантією належної поведінки обвинуваченого.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Під час досудового слідства у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на цей час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які обґрунтовують саме такий запобіжний захід, а саме: ризик ухилення обвинувачених від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд вважає за необхідне залишити обвинуваченим такий запобіжний захід, продовживши строк тримання під вартою.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою, раніше судимою, проте обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Наявні соціальні зв`язки обвинуваченого, на думку суду, не є достатніми, щоб гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Суду не надано медичних документів, які б вказували на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , що виключає тримання під вартою.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд також вважає. Що тяжкість можливо призначеного покарання у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення може схилити останнього до наміру переховуватися від суду.

За таких обставин підстав для зміни запобіжного заходу немає.

В той же час, суд вважає можливим у відношення ОСОБА_6 визначити розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обов`язків передбачених КПК України в розмірі 35240 грн.

Керуючись ст. ст. 315, 331, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002397 від 18.07.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя на 19 вересня 2018 року до 11.00 год.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 12 листопада 2018 року з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10».

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 12 листопада 2018 року з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 35240 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу яку необхідно внести на депозитний рахунок: № 1205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, . Призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_6 , провадження по справі №1-кп/334/724/18, ЄУН 334/6648/18. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Повний текст ухвали оголошений 17 вересня 2018 року о 16.50 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1