cправа № 362/4023/22
провадження № 1-кп/362/574/22
ВИРОК
Іменем України

10.10.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області в порядку спрощеного провадження щодо кримінальних проступків кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 09 червня 2022 року за № 0000247 щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, має неповну вищу освіту, неодружений, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 17 червня 2022 року за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк на 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 03 серпня 2022 року за частиною 1 статті 309, частиною 4 статті 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

Суд установив:
09 червня 2022 року близько 10:00 ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), перебуваючи за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Рози Люксембург, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на придбання та зберігання наркотичних засобів та усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, проходив по вул. Рози Люксембург у м. Василькові, більш точного часу та місця не встановлено, де побачив на узбіччі дороги паперовий згорток; підійшовши ближче вирішив його підняти і далі відкрив, в середині якого виявив кристалічну речовину білого кольору, після цього паперовий згорток, в середині якого знаходилася кристалічна речовина білого кольору, останній поклав до кишені джинсових шортів та відправився до свого місця проживання, тим самим придбав шляхом привласнення та почав зберігати для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, 09 червня 2022 року о 13:00, неподалік будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 зупинили працівники ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області та затримали в порядку статті 298-2 КПК України, у якого під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено паперовий згорток, в середині якого знаходилася кристалічна речовина білого кольору, зовні схожа на метадон, яку вилучено та опечатано належним чином. У подальшому встановлено, що у кристалоподібній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) масою 0,024 г.

Метадон (фенадон) відповідно до Списку №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06 травня 2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Відповідно до таблиці 2 розмірів «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188, наркотичний засіб «Метадон» (фенадон) масою 0,024 г перевищує встановлені невеликі розміри (від 0,02 г) та не перевищує встановлені великі розміри (до 1,6 г).

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, складеному дізнавачем і затвердженим прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні. Ці обставини не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Так, за змістом заяви обвинуваченого він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, а саме у придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

У цій же заяві міститься розписка ОСОБА_3 про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України. Заява підписана в присутності захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, погоджується на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до частини 2 статті 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

За змістом частини 4 статті 107 КПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом й оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку має місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю поза розумним сумнівом. Обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і підтвердив установлені досудовим розслідуванням обставини.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною 1 статті 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, суд відповідно до статті 65 КК України та з огляду на приписи пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується посередньо, не працює, неодружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом «опійна наркоманія», неодноразово судимий за злочини, пов`язані з обігом наркотичних речовин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання у виді щирого каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, виходячи з загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обумовлену статтею 50 КК України мету покарання, суд вважає за необхідне і достатнє для виправлення обвинувачення призначити останньому покарання за частиною 1 статті 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Також суд зазначає, що подія інкримінованого кримінального правопорушення відбулась 09 червня 2022 року, тобто до постановлення вищенаведених попередніх вироків суду від 17 червня 2022 року та від 03 серпня 2022 року, якими його звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час частина 3 статті 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 9 серпня 2022 року у справі № 359/4720/20.

Згідно з частиною 4 статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд також виходить з того, що якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, виконуються самостійно.

У разі встановлення судом, що кримінальне правопорушення за новим вироком було вчинене особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі частини 4 статті 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17.

Суд установив, що попередній вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2022 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та на підставі частини 4 статті 70 КК остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, у виді обмеження волі на строк 1 (один) шість місяців та на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік, залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу.

Отже, суд констатує відсутність правових підстав для застосування частини 4 статті 70 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2022 року, а тому останній належить виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі частини 2 статті 124 КПК України із засудженого на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати, а саме витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
2. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2022 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; на підставі частини 4 статті 70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; на підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, виконувати самостійно.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1510,24 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

4. Речовий доказ кристалоподібну речовину білого кольору, в якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,024 г., а маса дифенгідраміна (димедролу) в речовині становить 0,004 г, який поміщений до спец пакету № 5686688 та знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення. Відповідно до частини першої статті 394 КПК України, дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1