Провадження №11-кп/824/74/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (відповідно до ст. 89 КК України),-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 185, ч. 2ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 08 січня 2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 8/14, по вул. Тургенівській у м. Києві, звернувши свою увагу на автомобіль марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля вказаного будинку, діючи з корисливих мотивів, підійшов до лівих задніх дверей згаданого авто, а далі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: шкіряну сумку чорного кольору, вартістю 350 гривень, в якій знаходилися посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_10 , та інші речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 18 січня 2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №3/9, по вул. Тургенівській у м. Києві, звернув свою увагу на автомобіль марки «KIA Sorento», державний номерний знак Республіки Литви НОМЕР_2 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до лівих задніх дверей згаданого авто, та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 , а саме: ноутбук марки «Lenovo Think Pad E580», вартістю 35 000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Також, 31 січня 2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Toyota», моделі «Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до правих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє праве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_12 , а саме: шкіряну сумку чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якій знаходилися паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , мобільний зарядний пристрій «Powerbank», вартістю 300 гривень, та інші речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 19 лютого 2019 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_3 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_5 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до лівих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_13 , а саме: рюкзак марки «AIR», вартістю 300 гривень, в якому знаходився ноутбук марки «Apple Macbook Pro 13», вартістю 40 000 гривень, відеокамера «GoPro», вартістю 5 000 гривень, грошові кошти в сумі 20 000 гривень, паспорт громадянина України, два паспорти для виїзду за кордон, видані на ім`я ОСОБА_13 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Також, 23 лютого 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_4 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_6 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до правих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє праве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_14 , а саме: рюкзак, вартістю 150 гривень, в якому знаходився ноутбук марки «HP», вартістю 4 000 гривень, портативна акустична колонка марки «JBL», вартістю 300 гривень, грошові кошти в сумі 150 гривень, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_14 , який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 28 лютого 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_5 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Nissan Tiida», державний номерний знак НОМЕР_7 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до правих передніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив переднє праве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_15 , а саме: ноутбук марки «LG», вартістю 4 200 гривень та окуляри марки «CHRISTIAN DIOR», вартістю 800 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Також, 06 березня 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №18, по проспекту Перемоги, у м. Києві, звернув свою увагу на автомобіль марки «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_8 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до правих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє праве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_16 , а саме: шкіряну сумку, вартістю 2 000 гривень, в якій знаходився ноутбук марки «Apple Macbook», вартістю 27 270 гривень, гаманець, вартістю 500 гривень, з грошовими коштами в сумі 500 гривень, посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_16 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Nissan Juke», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 15 березня 2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №37/2, по вул. Гоголівській, у м. Києві, звернув свою увагу на автомобіль марки «Kia Sorento», державний номерний знак НОМЕР_9 , який був припаркований біля проїжджої частини. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до лівих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_17 , а саме: спортивну сумку, яка матеріальної цінності не представляє, в якій знаходилися навушники «Dank&Olufsen», вартістю 10 000 гривень, футболка марки «Puma», вартістю 350 гривень, кросівки марок «Nike» та «Mizunu», вартістю 1 000 гривень кожні, іншу спортивну сумку, яка матеріальної цінності не представляє, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 20 000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Також, 25 березня 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_3 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_10 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до лівих задніх дверей згаданого автомобіля, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_18 , а саме: сумку чорного кольору, вартістю 2 000 гривень, в якій знаходилися кросівки білого кольору, вартістю 5 800 гривень, спортивний костюм марки «Rebook», вартістю 4 000 гривень, ремінь марки «Gucci», вартістю 8 000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 26 березня 2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_6 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Kia Sportage»», державний номерний знак НОМЕР_11 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до правих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його руці, розбив заднє праве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_19 , а саме: спортивну сумку марки «Puma», вартістю 500 гривень, в якій знаходилися боксерські рукавиці, вартістю 2 500 гривень, годинник марки «Поляр 800», вартістю 2 000 гривень, спортивний костюм марки «New Balance», вартістю 1 000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Також, 29 березня 2019 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_7 , звернув свою увагу на автомобіль марки «Peugeot-208», державний номерний знак НОМЕР_12 , який був припаркований біля вказаного будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши до лівих задніх дверей згаданого авто, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, який він мав при собі, а саме металеве свердло, яке знаходилося в його лівій руці, розбив заднє ліве скло автомобіля, звідки у подальшому таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_20 , а саме: жіночу сумку марки «ACCESSOIRES», вартістю 150 гривень, в якій знаходилися босоніжки марки «Pleaser», вартістю 1 066 гривень 33 копійки, футболка марки «FSBN Sister 87;, вартістю 80 гривень, лосини, вартістю 353 гривні 33 копійки, пара наколінників, вартістю 160 гривень, дезодоранти марок «Pantene» та «Old Spice», інші речі, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють. В цей час злочинні дії ОСОБА_7 були викриті іншою особою, яка висловила йому вимогу повернути викрадене майно, однак ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер, почав тікати разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення, однак в подальшому, біля будинку АДРЕСА_8 , був затриманий.
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним зач.1, 2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покаранняза ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 3 місяці; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.Строк відбування покарання, призначеного даним вироком, ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 13 квітня 2021 року, зарахувавши йому до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення - один день (29.03.2019).До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід, застосований ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Цивільний позов, заявлений до ОСОБА_7 потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_19 щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 25 000 та 20 000 гривень, відповідно, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 майнову шкоду в розмірі 25 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_19 майнову шкоду в розмірі 20 000 гривень.Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скаргипрокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які суд визнав доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Прокурор звертає увагу, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому найменш суворий вид покарання та застосував ст.69 КК України. Однак, при призначенні покарання не достатньо врахував суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 злочинів, найтяжчий з яких відноситься до тяжких злочинів, те, що суб`єктивна сторона даних злочинів виражається в прямому умислі, а також те, що він обвинувачується у вчиненні 16 епізодів крадіжок.
Зауважує, що судом першої інстанції не наведено достатніх обставин, які б свідчили про наявність кількох обставин, що об`єктивно пом`якшують покарання ОСОБА_7 , вказуючи лише на щире каяття. При цьому, місцевий суд формально віднісся до визначення щирості каяття, фактично ототожнивши його з визнанням обвинуваченим вини. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Натомість, ОСОБА_7 не здійснено жодних дій спрямованих на відшкодування завданої шкоди потерпілим чи інших дій, які б свідчили про щирість його розкаяння, не зважаючи на те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень минув значний час.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини, дані, що характеризують особу обвинуваченого, прокурор вважає покарання, визначене судом першої інстанції, надто м`яким і таким, що не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У звязку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом першої інстанції під час судового розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК України; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ч. 2 ст. 65 КК України регламентовано, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ч. 3 ст. 65 КК України закріплено, що підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (в редакції від 06 листопада 2009 року), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України.
П. 2 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України, звертає увагу судів на те, що висновки з усіх питань, повязаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

У п. 8 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (в редакції від 06 листопада 2009 року) вказується на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш мякого виду основного покарання, або не призначення обовязкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 69 КК України, більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, виходив з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щирого каяття обвинуваченого та перебування обвинуваченого протягом тривалого часу (з 11 квітня 2015 року) під наркологічним наглядом, що потребує посиленого контролю в частині спостереження за динамікою наявних розладів здоров`я.
З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, з огляду на матеріали кримінального провадження, зокрема характеризуючі особу обвинуваченого дані, які були досліджені за клопотанням прокурора судом апеляційної інстанції та вимоги закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК України.
Ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивуваши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення.
З наведеного вбачається, що підставами застосування ст. 69 КК України є: 1) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) наявність даних, що певним чином характеризують особу.
Вказане дає можливість суду або призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення.
Обставинами, що пом`якшують покарання про які йдеться в ч. 1 ст. 69 КК України є перш за все обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України, а також інші обставини, якщо цього значення надасть їм суд, спеціально визнавши їх обставинами, що пом`якшують покарання, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України.
Одночасно такі обставини, що пом`якшують покарання повинні істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто настільки знижувати ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України було би явно несправедливим.
Щодо особи винного, як самостійної підстави призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, то вона має оцінюватись судом перш за все з точки зору можливості досягнення таким покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, загальної мети.
Враховуючи приписи ст. ст. 65, 69 КК України, колегія суддів зауважує, що ч. 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж зазначене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за відповідне кримінальне правопорушення.
Переглядаючи вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, судом було взято до уваги і визнано обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень щире каяття обвинуваченого, а також те, що останній тривалий час перебуває під наркологічним наглядом (з 11 квітня 2015 року), а відтак потребує посиленого контролю в частині спостереження за динамікою наявних розладів здоров`я.
Стосовно щирого каяття, як визначеної судом першої інстанції обставини, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає, що вказана обставина була обґрунтовано врахована судом першої інстанції, з огляду на позицію обвинуваченого, висловлену під час судового розгляду в суді першої інстанції, що підтверджується копією запису судового засідання від 08 вересня 2021 року.
Відтак, аргументи апеляційної скарги прокурора в частині того, що суд першої інстанції формально віднісся до визначення щирості каяття, фактично ототожнивши його з визнанням обвинуваченим вини, в ході перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.
Щодо визначення судом першої інстанції в якості обставини, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень перебування обвинуваченого протягом тривалого часу (з 11 квітня 2015 року) під наркологічним наглядом, що потребує посиленого контролю в частині спостереження за динамікою наявних розладів здоров`я, то, на думку колегії суддів, вказані обставини очевидно свідчать про вживання обвинуваченим ОСОБА_7 наркотичних засобів/психотропних речовин і не можуть розцінюватись як обставина, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 протягом тривалого часу (з 11 квітня 2015 року) під наркологічним наглядом не може бути використане обвинуваченим для виправдання своїх суспільно небезпечних діянь з метою пом`якшення кримінальної відповідальності (покарання) за них.
Вказана обставина, на переконання колегії суддів, повинна була бути врахована судом першої інстанції при призначенні покарання в рамках характеризуючих даних про особу винного. При цьому така обставина матиме значення, якщо вона зумовила фізіологічні зміни, які істотним чином вплинули на поведінку обвинуваченого на момент вчинення кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що під час апеляційного перегляду судового рішення, прокурором в поданій апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вироку в частині призначення обвинуваченому покарання (погіршення становища обвинуваченого) через відсутність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, апеляційним судом, для забезпечення повного та неупередженого судового розгляду було направлено на адресу Державної установи «Київський слідчий ізолятор» запит з проханням надати інформацію щодо стану здоровя обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 липня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь від Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області за вих. № 494/КММЧ/КИ-22 від 24 червня 2022 року за змістом якої повідомлялось, що 24 січня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 був консультований лікарем-невропатологом, діагноз: плексит плечового сплетіння, з вираженим больовим синдромом; токсична периферична полінейропатія нижніх кінцівок. Призначене відповідне симптоматичне лікування отримав у повному обсязі. 23 червня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 був консультований лікарями терапевтом та невропатологом, діагноз: токсична периферична полінейропатія нижніх кінцівок з вираженим больовим синдромом; хронічна наркоманія. Рекомендовано симптоматичне лікування. Стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час задовільний та відповідає перебігу наявного в нього хронічного захворювання. Діагноз будь-якого порушення мозкового кровообігу обвинуваченому ОСОБА_7 за час перебування під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» не встановлювався жодного разу. Також в Київській міській медичній частині відсутні будь-які відомості щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 захворювання «бронхіальна астма» та в умовах Київської міської медичної частини вищезазначений діагноз йому не встановлювався.
Зважаючи на надану Київською міською медичною частиною філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області відповідь, апеляційний суд приходить до висновку, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 є задовольнім та відповідає перебігу наявних у нього хронічних захворювань. Даних, які б вказували на необхідність посиленого контролю в частині спостереження за динамікою наявних в обвинуваченого розладів здоров`я в ході апеляційного розгляду не встановлено не було.

З огляду на матеріали кримінального провадження та вимоги ст. 69 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що у даному провадженні є лише одна обставина, яка помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень це щире каяття, але цієї обставини недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Щодо врахування судом при призначенні обвинуваченому більш м`якого покарання даних про особу винного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги даних кримінального провадження, які пов`язані з вчиненням кримінальних правопорушень та також характеризують особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 10 (десяти) епізодів крадіжок та замаху на грабіж, що свідчить про високий рівень суспільної небезпеки поведінки обвинуваченого. Вказане, на думку колегія суддів, не надавало суду першої інстанції підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Таким чином, за наявності лише однієї обставини, що помякшує покарання ОСОБА_7 , даних про особу винного, у суду першої інстанції не було підстав для призначення обвинуваченому більш мякого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і таке покарання не є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При цьому, таким що відповідатиме досягненню мети покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50; ч. 2 ст. 65 КК України, на переконання колегії суддів, буде покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із застосування положень ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити та скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, що відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до положень ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4