ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3532/21 Номер провадження 11-кп/814/310/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

та представника колонії ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника прокурора Полтавської окружної прокуратури на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року-,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Дмитрівка, Кіровоградська область, Знам`янський район, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, засудженого: 05.08.2014 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.2 п.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.
задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 засуджений 05.08.2014 року Знам`янським мр/с Кіровоградської області заст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 2 КК України до 10 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 05.08.2014 року, кінець строку-05.05.2024 року.
Засуджений ОСОБА_7 перебуває у місцях позбавлення волі, а саме: з 05.08.2014р. у ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. З 14.02.2014року перебував в державній установі « Кременчуцька виховна колонія», де характеризувався позитивно, мав чотири заохочення. Стягнень не мав. Працював у їдальні установи.
Також встановлено, що з 24.10.2018 року засуджений, ОСОБА_7 відбуває міру кримінального покарання у ДУ Божківська виправній колонії № 16 МЮУ та за час відбування покарання засуджений має 12 (дванадцять) заохочень, та одне стягнення, що погашено 14.03.21р..
Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України.
Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КВК України.
Рішенням комісії державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81,107 КК України.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2021р., у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, було відмовлено, виходячи з того, що відповідно до характеристики затвердженої начальником БВК № 16, засуджений ОСОБА_7 , не заслуговував на умовно - дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 107 КК України, так як він не довів свого виправлення.
Судом першої інстанції звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково за його заявою на 02 року 05 місяців 05 днів.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
На обґрунтування вимог апеляції вказує, що засуджений за значний час відбування покарання отримав 12 заохочення та за порушення режиму утримання накладалося 1 стягнення, а саме 14.09.2020 року за зберігання недозволених речей, а саме дріжджів, яке погашене 14.03.2021 року.
Вказана кількість заохочень, їх періодичність накладення не свідчить про безумно зразкову поведінку засудженого, і не може свідчити про те, що останній довів своє виправлення.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу з підстав навдених у ній.

Засуджений в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляції прокурора та просв рішення суду залишити в силі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 05.08.2014 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, за ч.2 ст.15, ч.2 п.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання : 05.08.2014 року. Кінець строку відбування покарання : 05.05.2024 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.
За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив дані про особу засудженого, що призвело до неналежної оцінки всіх даних в сукупності.
Так, виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару,а й виправлення засудженого , а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлюватb, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

Колегія суддів акцентує увагу , що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи , які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого на протязі строку відбування покарання , колегією суддів не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженого заохочень та їх періодичність суд приходить до висновку, що за досить тривалий термін відбування покарання у місцях позбавлення волі з 2014 року, заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.
Крім того, колегія суддів вважає, що накладене стягнення за збереження недозволеного, а саме виявлення та вилучення у ОСОБА_7 дріжджів вказує на те, що ОСОБА_7 працюючи у їдальні фактично вчинив правопорушення по заволодінню майном установи, що у сукупності свідчить про його нестабільну поведінку .
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є невірними та необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_9