ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5327/22 Номер провадження 11-сс/814/823/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного- ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 01 липня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме до 23 серпня 2022 року без визначення розміру застави підозрюваному:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харків, громадянину України, українцю, освіта вища, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та фактично прочиваючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст.121, ч.4 ст.296 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, особу підозрюваного, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрького районного суду м.Полтави від 01 липня 2022 року та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Свої вимоги апелянт мотивує, що прокуром та слідчим в судовому засіданні не було доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та їх обгрунтованість та не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Вказує, що ОСОБА_7 визнає свою вину частково та не заперечує проти кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України та стверджує, що його дії були спровоковані поведінкою потерпілих.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, матір, яка є інвалідом 3 групи, а сам ОСОБА_8 страждає на хронічне захворювання та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду в засідання не з`явилась, попередньо надіславши клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0002020 від 26.06.2022 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 25.06.2022 року, приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_7 , знаходився вдома за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав спиртні напої. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_7 , побачив біля будинку компанію малознайомих чоловіків ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які вживали спиртні напої, з якими ОСОБА_7 розпочав словесний конфлікт, використовуючи малозначний привід.
Після цього, ОСОБА_7 , будучи обуреним вказаним конфліктом, використовуючи малозначний привід, діючи із хуліганських спонукань, прагнучи протиставити себе суспільству, показати зневагу до оточуючих та виявити свою грубу силу, виник умисел на грубе порушення громадського порядку. Далі, ОСОБА_7 , зайшов на під`їзду № 1 вказаного будинку, продовжив усну суперечку з ОСОБА_10 всередині під`їзду, під час якої між останніми виникла штовханина. В свою чергу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зайшли до під`їзду слід за ОСОБА_10 , намагаючись припинити сварку, почали заспокоювати ОСОБА_7 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з умислом, направленим на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразились у нахабному прояві, зневажливому ставленні до громадського порядку, та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в суспільстві, маючи на меті показати свою винятковість, зневажливе ставлення до особи, її людської гідності, оточуючих, суспільства, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи малозначний, нікчемний привід в ході сутички, вкусив ОСОБА_11 за ліве вухо, спричинивши останньому тілесне ушкодження, ступіть тяжкості якого встановлюється.
В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу, вперто небажаючи припиняти свої хуліганській дії, зайшов до квартири за місцем свого мешкання, де взяв кухонний ніж та повернувся знову на вулицю, маючи намір застосувати останній для спричинення тілесних ушкоджень вказаним особам.
Надалі, 25.06.2022 року, близько 19:50 години ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , та, тримаючи кухонний ніж в правій руці, продовжуючи свої хуліганські дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, продовжив нецензурно висловлюватись в бік компанії малознайомих чоловіків, та, усвідомлюючи той факт, що він знаходяться у денний час у людному громадському місці, а саме: біля житлового будинку, де перебувають сторонні особи та його лайку можуть почути мешканці вказаного будинку, протиставляючи себе суспільству, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , тримаючи кухонний ніж в правій руці та, діючи самостійно, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину вказаний кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, бажаючи спричинити ОСОБА_10 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в ході хуліганських дій, діючи при цьому швидко та продумано, в той час, як ОСОБА_10 та ОСОБА_10 знаходились обличчям до нього, ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці кухонний ніж, зі значною силою наніс клинком вищевказаного ножа один удар по правій руці, один удар в ділянку брів, та два удари у живіт ОСОБА_12 , чим заподіяв останньому, відповідно довідки КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 27.06.2022 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани волосистої частини голови, лівого передпліччя, проникаючого колото-різаної поранення порожнини черева з пораненням ІІІ сегменту печінки, гемоперитонеум ІІ ступеню. Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, тримаючи у правій руці кухонний ніж, зі значною силою наніс клинком вищевказаного ножа один удар в праву руку ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому, відповідно довідки КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 27.06.2022 тілесні ушкодження у вигляді різано-пиляної рани правої кісті.
В подальшому ОСОБА_7 , досягнувши поставленої мети, спричинивши ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_10 тілесні ушкодження, принизивши честь та гідність останніх, ОСОБА_7 свої умисні, протиправні, хуліганські дії, вчинені з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства та потерпілого припинив та намагався покинути місце скоєння кримінального правопорушення, але був зупинений потерпілими та свідками вказаного злочину та переданий працівникам поліції.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Крім того, 25.06.2022 року, приблизно о 19:40 годині, знаходячись біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 виник конфлікт із малознайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 ,, в ході якого у ОСОБА_7 , під час вчинення ним хуліганських дій, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину ніж, який має колюче-ріжучі властивості, бажаючи спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження, в ході скоєння хуліганських дій, в той час коли ОСОБА_10 знаходився обличчям до нього, тримаючи ніж в правій руці, який має колюче-ріжучі властивості, діючи при цьому швидко та продумано, умисно, припускаючи настання можливих наслідків своїх дій у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, та, бажаючи діяти таким чином, тримаючи у правій руці вказаний кухонний ніж, зі значною силою наніс клинком вищевказаного ножа удар по правій руці, один удар в ділянку брів, та два удари у живіт ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому, відповідно довідки КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 27.06.2022 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани волосистої частини голови, лівого передпліччя, проникаючого колото-різаної поранення порожнини черева з пораненням ІІІ сегменту печінки, гемоперитонеум ІІ ступеню.
25.06.2022 року безпосередньо після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 бригадою швидкої невідкладної медичної допомоги госпіталізований до КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де йому була надана кваліфікована медична допомога.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
26.06.2022 року о 09.25 год., слідчим СВ ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
28.06.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

29 червня 2022 року старший слідчий ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_13 за погодженням прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава, з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ « Харківський слідчий ізолятор », мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.08.2022 без визначення розміру застави.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 учасниками провадження не оскаржується.
У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3, ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину, особи підозрюваного, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу огляду місця події від 25.06.2022 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_7 від 26.06.2022; протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_10 від 27.06.2022; протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_11 від 28.06.2022; протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_10 від 28.06.2022; протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_14 від 29.06.2022; речовими доказами;
При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, передбаченими п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить апелянт домашнього арешту в нічний час доби.
Застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог не визначив підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід . З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Колегія суддів враховує те, що підозрюваний, як зазначає захисник, має постійне місце проживання, матір- інваліда 3 групи, проте наведені доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження за клопотанням органу досудового розслідування про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4