1Справа № 335/4950/22 1-кс/335/2206/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000652 від 21.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
01.09.2022 року слідчий СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені речі та документи мають значення речового доказу, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив про задоволення.
ОСОБА_5 (власник майна) у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Оскільки відповідно ст. 172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим подано заяву про проведення судового засідання без його участі, розгляд клопотання про арешт майна проведено за відсутності нез`явившихся осіб.
Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглянувши клопотання слідчого та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000652 від 21.06.2020 року, за фактом зайняття невстановленими особами на території м. Запоріжжя сутенерством та організації діяльності закладів з надання інтимних (сексуальних) послуг, у яких осіб втягують у зайняття проституцією за грошову винагороду, за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , маючи умисел на створення та утримання місць розпусти для подальшого сутенерства у власному банному комплексі «Лагуна», за адресою: АДРЕСА_3 , робочий номер телефону НОМЕР_2 , з метою наживи, організував злочинну групу, до складу якої залучив, у якості адміністраторів з розподілом ролей наступних осіб:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , м.т. НОМЕР_3 (син ОСОБА_6 );

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкає: АДРЕСА_5 , м.т. НОМЕР_4 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_6 м.т. НОМЕР_5 (син ОСОБА_6 );

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_6 ;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мешкає: АДРЕСА_7 .

30.06.2022 року та 12.07.2022 року у відношенні вказаних фігурантів отримано санкціоновані комплекси заходів щодо документування злочинної діяльності.

Станом на 02.08.2022 року співробітниками УМП ГУНП встановлено, що до злочинної діяльності фігуранти втягнули та використовують наступних осіб, які надають послуги сексуального характеру:

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11

- інші невстановлені особи жіночої статі.

Подальшим досудовим розслідування було встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є адміністратором банного комплексу «Лагуна», мешкає: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із вищевикладеним, у слідства виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності 1/1 частки ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, планшетів, банківських карток, чорнових записів, предметів для надання сексуальних послуг, засобів контрацепції, лубрикантів для статевих актів, візитних карток, фото-відео апаратури та грошових коштів здобутих злочинним шляхом, які мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2022 року, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , метою відшукання та вилучення електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, планшетів, банківських карток, чорнових записів, предметів для надання сексуальних послуг, засобів контрацепції, лубрикантів для статевих актів, візитних карток, фото-відео апаратури та грошових коштів здобутих злочинним шляхом, які мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

В ході проведення санкціонованого обшуку 30.08.2022 року, за адресою АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування було виявлено та вилучено: банківську картку «Пумб» № НОМЕР_7 ; банківську картку «Пумб» № НОМЕР_8 ; скрейч картку з № НОМЕР_9 ; дві купюри номіналом 500 гривень (серії ХВ № 2954901, серії БМ № 4165426); мобільний телефон «Redmi Note Pro» в корпусі синього кольору в рожевому чохлі.

Вилучені речові докази були упаковані у спец пакет, що підтверджується відповідним протоколом обшуку.

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене майно, слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.
Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, вилучене майно, на яке слідчий клопоче накласти арешт, вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження, зареєстрованого до ЄРДР за № 0000652 від 21.06.2020 року, за фактом зайняття невстановленими особами на території м. Запоріжжя сутенерством та організації діяльності закладів з надання інтимних (сексуальних) послуг, у яких осіб втягують у зайняття проституцією за грошову винагороду, за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 303 КК України, за адресою АДРЕСА_1 , має відношення до кримінального провадження, оскільки визнане речовим доказом, може бути предметом експертних досліджень та здійснення слідчих дій на стадії досудового розслідування, а тому з метою усунення будь-яких ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, на нього слід накласти арешт.
Слідчим доведено, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом відчуження, знищення чи зміни вказаного вище майна, в тому числі і приховування. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження і це не суперечитиме п. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Додатково слідчий суддя зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено не лише на майно підозрюваного, а на майно будь-яких осіб, що узгоджується з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахування викладеного, клопотання слідчого належить задовольнити.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, вилучене 30.08.2022 року під час проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківську картку «Пумб» № НОМЕР_7 ; банківську картку «Пумб» № НОМЕР_8 ; скрейч картку з № НОМЕР_9 ; дві купюри номіналом 500 гривень (серії ХВ № 2954901, серії БМ № 4165426); мобільний телефон «Redmi Note Pro» в корпусі синього кольору в рожевому чохлі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1