Справа № 301/48/22
Провадження № 1-кп/309/47/22
У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

18 липня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою колегії суддів Хустського районного суду Закарпатської області від 19.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 липня 2022 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, постійного місця роботи немає, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що у відповідності ст. 177 КПК України є ризиками.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, на його думку, прокурором не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_7 .

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх представник ОСОБА_10 просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів враховує те, що рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи буде обґрунтованим не лише якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та рішень Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначено, що основна мета статті 5 Конвенції про захист прав людини полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Вирішуючи клопотання прокурора, захисника щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд враховує ту обставину, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . На даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою: обвинувачений може переховуватись від суду, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, що у відповідності ст. 177 КПК України є ризиками.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що свідчить про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи із 20 липня 2022 року до 18 вересня 2022 включно у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала вступає в закону силу негайно.

На ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подано апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3