УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 Справа №607/8075/21 Провадження №1-кс/607/1814/2022

м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернопіль заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0002416 від 16.12.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2022 для розгляду кримінального провадження №0002416 від 16.12.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК Українивизначено головуючого суддю ОСОБА_3 .

04.05.2022 суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід у кримінальному провадженні №0002416 від 16.12.2020, який мотивував тим, що у вказаному кримінальному провадженні в якості представника потерпілого та цивільного позивача приймає участь адвокат ОСОБА_5 , з яким спільно навчались в НЮАУ ім. Ярослава Мудрого в період з 1999 по 2004. У поданій заяві суддя ОСОБА_3 також вказав, що тривалий час перебуває в дружніх відносинах з адвокатом ОСОБА_5 , що може викликати сумнів в його об`єктивності як судді при розгляді цього кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає за необхідне в даному кримінальному провадженні заявити самовідвід.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 та інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також особа, яка заявила самовідвід в судове засідання не прибули. Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України така неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши заяву про самовідвід та кримінальне провадження №0002416 від 16.12.2020 в межах, необхідних для вирішення питання відводу, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пункт 4 ч.1 ст.75 КПК України серед обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, передбачає наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід за наявності обставин, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя підлягає відводу від участі у розгляді справи, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
У п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судової влади та незмінюваності суддів передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) Судом констатовано, що відповідно до усталеної практики наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У контексті об`єктивного критерію у справі «Де Куббер проти Бельгії» (рішення від 26.10.1984, заява № 9186/80) Суд зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений (п. 26).
З наведеного слідує, що відводу (самовідводу) підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Із матеріалів кримінального провадження №0002416 від 16.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України вбачається, що в ньому в якості представника потерпілого та цивільного позивача приймає участь адвокат ОСОБА_5 .

Зі змісту заяви судді ОСОБА_3 вбачається, що він тривалий час перебуває в дружніх відносинах з адвокатом ОСОБА_5 .

Вочевидь, участь у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 адвоката, з яким у судді ОСОБА_3 тривалий час існують дружні відносини, може створювати у сторін враження щодо існування у нього сформованої позиції щодо ключових питань, які підлягають вирішенню у цьому кримінальному провадженні та впливають на ухвалення судового рішення, тобто викликати сумніви в його об`єктивності.
З огляду на викладене, виходячи з обставин, якими суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільсьої області ОСОБА_3 обґрунтовує свою заяву про самовідвід, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді, а також з метою забезпечення умов, за яких у будь-кого із сторін не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку про те, що заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.21, 35, 75, 80-82, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження №0002416 від 16.12.2020 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - передати для повторного розподілу між суддями Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку встановленому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарження не підлягає.
СуддяОСОБА_1