Справа № 554/6651/22
Провадження № 1-кп/545/212/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Полтава в режимі відеоконференції з захисником та прокурором, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001443 від 13.05.2022 року стосовно обвинувачених
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Стосовно обвинувачених в ході досудового розслідування застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.07.2022 року заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме до 26.09.2022 року включно.
В підготовчому судовому засіданні по справі 22.09.2022 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Представник потерпілого ОСОБА_7 раніше надав до суду із заяви, в яких прохав суд провести підготовче судове засідання та розгляд справи без їх участі, матеріальних претензій не мають, цивільний позов не заявляли.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не доставлені відеоконференцз`вqqqязок з ними не представилось за можливе провести, оскільки останні перебувають в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від адміністрації якої надійшло офіційне повідомлення про відсутність будь-якої технічної можливості як провести відеоконференцзв`язок так і іншими технічним чином забезпечити участь вказаних обвинувачених у судовому засіданні. До суду також адміністрацією слідчого ізолятора надано розписки обвинувачених про завчасне вручення їм копій клопотань прокурора про продовження строків тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 вважав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованим та недоведеним, наполягав на заміні запобіжного заходу відносно обвинувачених з тримання під вартою на більш м?який не пов?язаний з триманням під вартою.
Суд, дослідивши клопотання та матеріали справи в межах заявленого клопотання, з`ясувавши думку обвинувачених, прокурора, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.
Суд приймає до уваги обставини, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , раніше не судимі, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, які відповідно до вимог ст.12 КПК України є тяжким злочином, офіційно не працевлаштовані, тобто у них відсутні офіційні джерела доходу, тому з метою уникнення спроб обвинувачених переховуватися від суду, можливості незаконного впливання на свідків, та вчинення інших кримінальних правопорушень, приходить до висновку, що стосовно обвинувачених необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що за таких обставин, обґрунтування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні, що в свою чергу спростовує доводи обвинувачених та захисту щодо не доведення існування вказаних ризиків.
Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не надано.
Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що доводи обвинувачених та їх захисника не знайшли свого підтвердження у суді, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
За викладених обставин, суд вважає, що на даний час наявні достатні підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 314-316, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 22 вересня 2022 року до 20 листопада 2022 року включно.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 22 вересня 2022 року до 20 листопада 2022 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1