Справа № 308/6201/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/947/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
за ч.2 ст. 369-2 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_7

встановила:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року затверджено угоду від 22.06.2017 року, яка була укладена між прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника адвоката ОСОБА_9 .
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити узгоджене покарання:
- за ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу розміром 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на цей час складає 12 750,00 грн..
Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.
Згідно з вироком, органом досудового розслідування встановлено, що в період приблизно із 20 травня 2017 по 06 червня 2017 ОСОБА_6 у ході розмови зі студенткою 2 курсу (взвод 204) напрямку військова психологія кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_10 повідомив їй, що без його впливу на викладачів кафедри військової підготовки УжНУ остання позитивно не складе, належних їй до складання у викладачів кафедри військової підготовки УжНУ контрольно-модульних робіт, заліків та екзаменів.
Вищенаведеним доцент кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_6 створив хибне переконання у ОСОБА_10 про те, що без його впливу на викладачів кафедри військової підготовки УжНУ остання позитивно не складе належних їй до складання у викладачів зазначеної кафедри контрольно- модульних робіт, заліків та екзаменів.
Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно о 12.30 год. 06.06.2017 доцент кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_6 перебуваючи в ABC «Пінгвін», що розташоване поряд з приміщенням кафедри військової підготовки УжНУ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 пред`явив чоловіку ОСОБА_10 - ОСОБА_11 вимогу передачі неправомірної вигоди для себе у розмірі 300 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - завідувачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_12 , викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_13 , старшим викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_14 щодо позитивного складання ОСОБА_10 контрольно-модульних робіт із предметів: «Теоретичні та методичні основи роботи військового психолога», «Радіаційний, хімічний і біологічний захист», заліку з предмету «Тактика Сухопутних військ Збройних Сил України», а також, допуску її у подальшому до державного комплексного іспиту з предметів: «Загальна тактика Збройних сил України», «Психологія», без проходження військового збору, який повинен відбутися в період із 30.06.2017 по 30.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .
При цьому, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_11 про те, що обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США необхідно передати йому через ОСОБА_10 09.06.2017 в м. Ужгород.
09.06.2017 року в період із 10.10 год. по 10.20 год. ОСОБА_6 знаходячись в салоні автомобіля марки ВАЗ 2115, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , біля торгового центру «Токіо» по вул. Легоцького,19а, в м. Ужгород, одержав для себе від ОСОБА_10 частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 50 доларів США, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - завідувачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_12 , викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_13 , старшим викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_14 щодо позитивного складання ОСОБА_10 контрольно-модульних робіт із предметів: «Теоретичні та методичні основи роботи військового психолога», «Радіаційний, хімічний і біологічний захист», заліку з предмету «Тактика Сухопутних військ Збройних Сил України», а також, допуску її у подальшому до державного комплексного іспиту з предметів: «Загальна тактика Збройних сил України», «Психологія», без проходження військового збору, який повинен відбутися в період із 30.06.2017 по 30.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .
Згідно курсу Національного банку України на вищенаведену дату 50 доларів США становить 1308 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 221-VII від 18.04.2013, № 222-VII від 18.04.2013, № 1261-VII від 13.05.2014, № 770-ІІІ від 10.11.2015), тобто зловживання впливом, кваліфікуючими ознаками якого є одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження.
На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що судом першої інстанції не повно та необ`єктивно дослідженого обставини кримінального провадження, зокрема обвинувачений зазначає, що під час затвердження угоди про визнання вини було порушено його право на захист, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема пояснення свідків. Крім цього, апелянт зазначає, що він не є службовою особою в розумінні ст.368 КК України, органом досудового розслідування безпідставно було перекваліфіковано його дії з ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України, жодних неправомірних вимог в силу займаної посади до ОСОБА_10 .
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав заяву про тимчасову неможливість участь у судовому засіданні, відкладення апеляційного розгляду. Поряд з цим, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , так як останнім неодноразово подавались заяви про відкладення розгляду справи, для уникнення затягування розгляду справи, з врахуванням положень ст. 405 КПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів зазначені вимоги Законів та Конституції України судом першої інстанції в повній мірі недотримані.
Згідно ч.2 ст. 369-2 КК України відповідальність, передбачена за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.
Відповідно до примітки до ст. 369-2 КК у редакції, чинній на момент вчинення злочину, особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в пунктах 1 - 3 ч. 1 ст. 4 Закону України Про засади запобігання та протидії корупції , який втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України Про запобігання корупції . За п. 1 примітки до ст. 368-2 КК особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції.
Проте, суд першої інстанції затверджуючи угоду від 22.06.2017 року, яка була укладена між прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника адвоката ОСОБА_9 та визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України належним чином не перевірив та не надав оцінки чи обвинувачений ОСОБА_6 є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.
Наведене, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, порушенням права на захист, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу, є підставою до скасування оскарженого судового рішення.
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого слід врахувати наведене та доводи апеляційної скарги, ретельно дослідити всі докази у провадженні та, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419, КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4