Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1482/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олевську обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 13.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Олевського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 13.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 309 КК України.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 22.10.2021 року справу було призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні на обговорення було поставлене питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Прокурор зазначив, що на його думку, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, при цьому не зміг пояснити, чому після додатків у обвинувальному акті не зазначений підпис прокурора, при цьому зауважив, що даний обвинувальний акт затверджений іншим прокурором.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явився, судом на адресу обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акті направлялась судова повістка, до суду повернулось поштове повідомлення з довідкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_4 систематично не з`являється у судові засідання для розгляду даної справи.
У підготовче судове засідання призначене на 27.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, відомості про вручення судової повістки відсутні. Підготовче судове засідання у справі відкладено на 08.12.2021 року та судом на адресу обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акті направлялась судова повістка.
У підготовче судове засідання призначене на 08.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Підготовче судове засідання у справі відкладено на 14.02.2022 року та судом на адресу обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акті направлялась судова повістка.
14.02.2022 року у підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор не з`явились. Підготовче судове засідання відкладено на 25.03.2022 року у зв`язку з клопотанням прокурора, в якому він просив відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням прокурорів Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на лікарняному через хворобу.
У підготовче судове засідання призначене на 25.03.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Підготовче судове засідання у справі відкладено на 13.07.2022 року, на адресу обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акті направлялась судова повістка.
У підготовче судове засідання 13.07.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. При цьому до суду повернулось поштове повідомлення з довідкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Тобто з наданої поштової довідки вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 за адресою, яка вказана у обвинувальному акті не проживає та на даний час його місце перебування невідоме.
Суд звертає увагу, що вимоги щодо розумних строків провадження по кримінальній справі, затягування часу не може виправдовуватися ні складністю справи, ні будь-якими іншими обставинами. В своїх рішеннях, зокрема, по справі Пеліссє і Сассі проти Франції від 25 березня 1999 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує Високі Договірні сторони організувати свою судову систему таким чином, щоб суди могли виконати кожне із їх вимог, включаючи зобов`язання розгляд справи у розумні строки (пункт 74).
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо місця проживання обвинуваченого. В обвинувальному акті зазначено, що місцем реєстрації та місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_4 є: АДРЕСА_1 , разом з тим, з наданої до суду поштової довідки вбачається, що ОСОБА_4 не мешкає за зазначеною адресою.
Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті не зазначена адреса місця реєстрації або фактичного проживання обвинуваченого, за якими його можливо було б викликати у судове засідання.
Будь-який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Підстав для оголошення обвинуваченого в розшук не встановлено.
Відповідно до ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.
Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується відповідно до ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.
Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.
Таким чином, зі змісту ст.335 КПК України випливає, що обвинувачений може бути оголошений в розшук з зупиненням провадження у справі лише у разі його ухилення від суду.
Враховуючи, що стороною обвинувачення не вжито заходів щодо забезпечення участі ОСОБА_4 в судовому розгляді, а суд позбавлений такої можливості через відсутність в обвинувальному акті фактичної адреси проживання обвинуваченого, тому зазначене унеможливлює належний розгляд обвинувального акту відповідно до норм КПК України.
Передбачених ст.335 КПК України підстав для оголошення в розшук обвинуваченого суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор не надав доказів ухилення ОСОБА_4 від явки за викликом суду, як того вимагає норма ст. 335 КПК України.
Також, враховуючи передбачені законом стислі процесуальні строки, рекомендовано органу досудового розслідування зазначати в обвинувальному акті, крім даних, зазначених ст. 291 КПК України, також контактні телефони учасників кримінального провадження з метою забезпечення можливості їх оперативного виклику до суду, але при цьому контактний телефон обвинуваченого ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначено.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з обвинувальному акту, у ньому зазначено Додатки (до суду), а саме: 1)Реєстр матеріалів досудового розслідування на «3» арк.., 2) Розписка підозрюваного ОСОБА_4 про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування на «1» арк, але після додатків у обвинувальному акті не зазначений підпис прокурора ОСОБА_6 , який затверджував обвинувальний акт.
Також відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який згідно вимог ч. 2 ст. 109 КПК України повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування, що додається до обвинувального акта, суперечить вимогам ч. 2 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, та не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Зокрема, у вказаному Реєстрі не зазначені посади осіб, які проводили відповідні процесуальні дії та приймали процесуальні рішення, а також не вказано які саме документи складені за результатами проведення відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення, а натомість в Реєстрі вкрай стисло наведені загальні назви процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень.
Також реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення окремих процесуальних дій, рішень слідчого судді за результатами розгляду клопотань під час досудового розслідування.

Крім того, вивчивши обвинувальний акт в даному провадженні суд дійшов висновку, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.
Так, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_4 зазначено: «Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України».
Також, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 зазначено: «Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 240-1 КК України».
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимог ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та при викладенні правової кваліфікації діяння, міститься твердження, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 240-1 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватими особами.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.
Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 року, в якій зокрема зазначено, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , даний обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , оскільки підпис в графі «Затверджую» не скріплений печаткою.
Ст.314КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення будь-яких додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки може призвести до необ`єктивного та неповного встановлення всіх обставин у справі та позбавить можливості ухвалити справедливе судове рішення.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 був складений із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, і право на справедливий суд, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статей 291 КПК України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 13.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 309 КК України - повернути прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1