Провадження № 1-кс/761/7463/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_10,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_14,

розглянувши в приміщені суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000129 від 13.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2020 - 2021 року злочинна група до складу якої входять ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інші особи, шляхом підроблення документів та використовуючи для прикриття злочинних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчиняють дії щодо заволодіння об`єктами нерухомого майна на території міста Києва.

Під час досудового розслідування встановлено, кв. АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.05.2020 право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2020 зареєстрованого в реєстрі за № 124 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О . Згідно вказаного договору ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6 купив квартиру АДРЕСА_1 , що не могло фактично відбутись оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, 30.06.2020 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 , який її придбав у ОСОБА_8 30.06.2020 згідно договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за №175 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15

17.07.2020 власником кв. АДРЕСА_1 стала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2020 зареєстрованого в реєстрі за № 558 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили, що фактично кв. АДРЕСА_1 не купували та не продавали, грошей для її придбання не мали. Документи щодо купівлі - продажу зазначеної квартири підписували на прохання невідомої особи за грошову винагороду.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 являється об`єктом кримінально протиправних дій у даному кримінальному провадженні.

11.07.2022, старшим слідчим Шевченківського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_17 винесено постанову про визнання речовим доказом квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона являється об`єктом кримінально протиправних дій.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений, через канцелярію суду подав клопотання в якому просив розгляд клопотання проводити у його відсутність, доводи клопотання підтримує.

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000129 від 13.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт квартири АДРЕСА_1 , оскільки зазначене майно є об`єктом вчинення кримінально протиправних дій та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_17 у вказаному кримінальному провадженні майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження та забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49.3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яка на праві власності належить ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_10