Справа № 629/103/22
ВИРОК
іменем України

10.08.2022 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий: суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

потерпілий - ОСОБА_4

законний представник потерпілого - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

законний представник обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, розташованого поза територією Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000342 за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, учня групи №27 Лозівського центру професійної освіти Харківської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.11.2021 близько 10:00 неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знаходились в приміщенні спортивної зали Лозівського центру професійної освіти за адресою: Харківська область, місто Лозова, вулиця Свободи, буд. 4-А, де на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_8 почав сварку з ОСОБА_4 , під час якої у нього виник умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правого боку.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій навколоочній ділянці із заходом на виличну ділянку (6x4,5 см), крововиливу в білонну оболонку правого ока у зовнішнього кута (1,5x1 см), які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєному кримінальному проступку визнав повністю. Фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, не оспорював та не заперечував. Суду показав, що дійсно він, за обставинами, часом та місцем, викладених в обвинувальному акті, 15.11.2021 близько 10:00, перебуваючи у приміщенні спортивної зали Лозівського центру професійної освіти за адресою: Харківська область, місто Лозова, вулиця Свободи, буд. 4-А на уроці фізичної культури, під час сварки наніс ОСОБА_4 один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правого боку. Після чого ОСОБА_4 поскаржився на біль і у нього пішла кров. Його відвели у медичний пункт, звідки його забрала швидка.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується неповнолітній ОСОБА_8 , це діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та ОСОБА_8 винен у вчинені інкримінованого кримінального проступку в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, та долученими судом.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 15.11.2021 близько 10:00, перебуваючи у приміщенні спортивної зали Лозівського центру професійної освіти за адресою: Харківська область, місто Лозова, вулиця Свободи, буд. 4-А на уроці фізичної культури у нього виникла сварка з ОСОБА_8 , в результаті якої останній наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правого боку, чим йому спричинив тілесне ушкодження.

Свої покази неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 підтвердив під час слідчого експерименту за його участі.

З висновку експерта № 12-14/310-Л3/21 від 20.12.2021-22.12.2021 року вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій навколоочній ділянці із заходом на виличну ділянку (6x4,5 см), крововиливу в білонну оболонку правого ока у зовнішнього кута (1,5x1 см), які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету та могли бути отримані в строк і при обставинах, вказаних потерпілим при проведенні слідчого експерименту, та які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, який є умисним, закінченим, кримінальним проступком проти здоров`я особи, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щиросердне каяття ОСОБА_8 , який є неповнолітнім, провину визнав повністю, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність; добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального проступку, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального проступку; не перешкоджав слідству, раніше не судимий, навчається, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки ОСОБА_8 особисто має постійний щомісячний дохід, та враховує, що підстав для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме вказане покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Відповідно з п.7 ч.9 ст.100 КПК України три диски з відеозаписами проведення слідчих експериментів - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

У разі несплати штрафу та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд, у відповідності з ч.5 ст.53 КК України, замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян або виправними роботами один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподаткованих мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Обвинувачений, представник неповнолітнього обвинуваченого, захисник, прокурор, потерпілий, представник неповнолітнього потерпілого, мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1