Справа №303/4172/22
Провадження № 1-кс/303/937/22
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
01 липня 2022 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
Дізнавач СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно.
Неявка дізнавача, слідчого, прокурора в судове засідання, згідно ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник нерухомого майна не повідомлявся про розгляд даного клопотання в силу вимог ч.2 ст.172 КПК України.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання дізнавача, який бере участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді до скасування арешту майна у встановленому порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, тощо. В разі задоволення клопотання про арешт в ухвалі слід зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В поданому клопотанні дізнавачем доведено, що вказане нерухоме майно є доказами вчинення кримінального правопорушення та несе доказову інформацію у даному кримінальному провадженні.
З огляду на це, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також для забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на зазначену в клопотанні земельну ділянку, яка опосередковано є об`єктом кримінального правопорушення. Отже, невжиття заходів процесуального примусу може призвести до подальшого протиправного відчуження зазначеної в клопотанні земельної ділянки.
А також, що за змістом ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи встановлені з долучених до клопотання та досліджених документів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, предметом якого є, в тому числі, зазначена в клопотанні земельна ділянка, наявні підстави для накладення арешту на земельну ділянку.
Водночас такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як позбавлення права, зокрема, права на відчуження, розпорядження та користування земельною ділянкою не передбачено, водночас можливе застування заборони, або обмеження користування майном, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, з метою збереження вказаної земельної ділянки як речового доказу у кримінальному провадженні, від зміни їх стану, цільового призначення, забудови та знищення, шляхом заборони власнику користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.
З урахуванням вищенаведеного, вважаю наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно.
Керуючись: ст. 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається дізнавачу, а також присутнім під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, які були відсутності під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_8