Дата документу 08.08.2022 Справа № 333/7750/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/7750/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1003/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула 8 серпня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Василівського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має середню загальну освіту, працюючого на посаді монтажника в КНП «Міська лікарня №7», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

20 серпня 2021 року, приблизно о 17 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі руху проїжджої частини пр. Соборного зі сторони вул. Поштової в напрямку вул. Космічної в м. Запоріжжя.
Попереду, у попутному з водієм ОСОБА_7 напрямку, в середній смузі здійснював рух невстановлений легковий автомобіль, водій якого перед нерегульованим пішохідним переходом, що розташований в районі АЗС «ОККО» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 17 та позначений дорожньою розміткою - «Зебра» і дорожніми знаками - «Пішохідний перехід», зменшив швидкість свого руху, а у подальшому зупинився, надаючи перевагу в русі пішоходам, які рухались по пішохідному переході. Водій ОСОБА_7 також зупинився, щоб надати перевагу в русі пішоходам. В цей момент на вказаний вище нерегульований пішохідний перехід вийшла пішохід ОСОБА_10 , яка по переходу почала перетинати проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_7 перед початком свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість бачити, що в середній смузі руху перед нерегульованим пішохідним переходом продовжує стояти попутній автомобіль, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, відновив рух, внаслідок чого виїхавши на пішохідний перехід передньою частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.10.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- п.18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.10.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/10209-ІТ від 14.09.2021, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та самостійно звернулась до лікарні.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 1578п від 13.09.2021 року, закритий краєвий перелом проксимального епіфізу по медіальному контуру основної фаланги 1-го пальця правої стопи у ОСОБА_10 , кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмету та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2022 року:
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 2059,44 грн. (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 44 копійки).
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2021 року, на автомобіль «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та перебуває у користуванні ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили скасовано.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного йому покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що він має постійне місце проживання, де характеризуюсь позитивно, офіційно працевлаштований, за місцем роботи має виключно позитивну характеристику, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, добровільно відшкодував потерпілій стороні шкоду, остання не має жодних претензій до нього. Відсутні обставини, визначені ст.67 КК України. Він та його дружина працевлаштовані у м. Запоріжжі, тобто поза межами фактичного місця проживання, транспортний засіб потрібен для проїзду до місць роботи, а позбавлення його права керувати транспортними засобами позбавить можливості своєчасно прибувати на роботу, що призведе до втрати роботи та джерела доходу.

Враховуючи характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, враховуючи обставини даного кримінального правопорушення, а також той факт, що права керування транспортним засобом для нього та його сім`ї є необхідним для отримання єдиного джерела доходу, вважає, що є можливість не застосовувати до додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Звертає увагу, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої він не уникав, скоїв необережний нетяжкий злочин, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а тому є підстави для пом`якшення покарання.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого.
При вирішенні питання щодо правильності призначеного ОСОБА_7 оскаржуваним вироком додаткового покарання, судова колегія виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України і вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання повністю відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, воно є достатнім та необхідним для його виправлення, відповідає принципу індивідуалізації покарання.

У відповідності до п.20 постанови ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.55 КК України позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Суд першої інстанції належним чином врахував положення ст.55 КК України та роз`яснення, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до яких, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Дане кримінальне провадження розпочато у зв`язку з порушенням ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_7 , які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, у зв`язку з чим призначення такого покарання є законним та доцільним.

Відповідно до санкції ч.1 ст.286 КК України, в редакції чинній на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - каралось штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто, за правовою конструкцією положень санкції ч.1 ст.286 КК України такий вид покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, законодавцем було визначено як обов`язковий додатковий вид покарання, без альтернативи не призначення додаткового покарання.

Таким чином, у цій нормі позбавлення права керувати транспортними засобами передбачається як обов`язкове додаткове покарання, тобто суд першої інстанції зобов`язаний призначити разом з основним покаранням і додаткове.
На переконання колегії суддів, з урахуванням обставин скоєного злочину, який вчинено з необережності, даних, які характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, поведінки після вчинення злочину, враховуючи добровільне відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних про системний характер порушення обвинуваченим вимог ПДР, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про достатність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальній межі, а саме строком на один рік.

При цьому судова колегія зауважує, що за санкцією ч.1 ст.286 КК України розмір додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є альтернативним і його визначення відноситься до дискреційних повноважень судді.

Отже, з урахуванням сукупності наведених вище обставин підстав для не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, колегія суддів не вбачає, та на переконання колегії розмір додаткового покарання є необхідним для досягнення перевиховання та виправлення обвинуваченого, і відповідно до положень ст.50 КК України для досягнення мети призначення покарання.

Послання обвинуваченого про те, що позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до втрати роботи, спростовуються наданими матеріалами, відповідно до яких робота обвинуваченого не пов`язана з перевезеннями, він працює на посаді монтажника.

Всі інші обставини, зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі, враховані судом першої інстанції, що стало підставою для застосування до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Статтею 414 КПК України як одну з підстав зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вирок ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для його зміни, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими, а відтак апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4