У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 13 січня 2022 року про відмову в задоволенні скарги у кримінальному провадженні №0000036 від 08 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

До Підволочиського районного суду Тернопільської області від ОСОБА_3 надійшла скарга, в якій вона просить скасувати постанову прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 13 січня 2022 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 08 квітня 2021 року за ч. 2 ст. 125 КК України. В обґрунтування вказаної скарги, покликається на те, що дізнавачем зібрано достатньо доказів та є всі підстави для повідомлення про підозру винним особам, однак, на її думку, затягуються строки притягнення до кримінальної відповідальності. У зв`язку з наведеним скаржник зверталася до прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , який 13 січня 2022 року виніс постанову про відмову в задоволенні скарги. Вважає таку відмову прокурора необґрунтованою та просить зобов`язати прокурора вищого рівня надати процесуальному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, а саме надати строк для повідомлення про підозру винним особам або прийняття іншого остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню №0000036 від 08 квітня 2021 року у 20 днів з моменту набрання ухвалою законної сили.

В судове засідання прокурорта скаржник не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Скаржник подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Частиною 1 статті 303 КПК України визначено перелік випадків, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, а саме: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9 -1 ) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік випадків, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Зокрема, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє звернутись до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Зі змісту поданої ОСОБА_3 скарги вбачається, що вона фактично просить прискорити досудове розслідування та пред`явити підозру особам, причетність яких, на її думку, до кримінального правопорушення, є доведеною та підозра обґрунтованою.

Положеннями статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Слідчий суддя зазначає, що чинним Кримінальним процесуальним Кодексом України не встановлено строків для оголошення підозри, а ч. 1 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Частиною першою статті 308 КПК України визначено, що недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня.

Щодо вимог скарги про встановлення процесуального строку відповідальному прокурору для здійснення нагляду за проведенням слідчих дій в кримінальному провадженні №0000036 від 08 квітня 2021 року строком 20 днів, слід зазначити наступне.

За своїм змістом вказана вимога є вимогою про встановлення строку проведення досудового розслідування відповідно до ст. 114 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляді права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Виходячи із норм чинного національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту згідно зі ст. 219 КПК України (до редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження - з`являється підозрюваний (ст. 42 КПК України).

Згідно із ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 219 КПК України встановлюються рамки в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження, а саме - протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, ст. 114 КПК України не є тією нормою, яка регламентує порядок подання та розгляду даної категорії клопотань, оскільки вказана норма передбачає лише право, а не обов`язок слідчого судді, суду встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії.

Як наголошується у ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, у тому числі строки проведення певних процесуальних та слідчих дій, забезпечує прокурор на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч.2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню, згідно ст. 308 КПК України, до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який, на підставі ч.2 ст. 28 КПК України, забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч.3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а отже лише при постановленні ухвал за результатами розгляду відповідних клопотань та скарг слідчий суддя має права встановити певний процесуальний строк.

Крім того, положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК України. У зв`язку з чим, покладення слідчим суддею на слідчого або прокурора обов`язків щодо встановлення певних або невизначених строків проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій необхідних і достатніх для проведення процесуальних дій не узгоджується з наведеними нормами.

Положеннями ст. 219 КПК України встановлені процесуальні строки досудового розслідування, яке повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Оскільки законом визначені граничні межі строку досудового розслідування, слідчий суддя може встановити інший строк, але не більший, ніж передбачений законом, за наявності для цього підстав, або встановити строк для вчинення певних дій, який теж не може перевищувати граничного строку, визначеного законом.

Проте, як встановлено слідчим суддею, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено. З чого слідує, що в межах визначеного строку досудового розслідування мають бути проведені відповідні процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення щодо закінчення досудового розслідування.

Тобто, на даний час відсутні підстави для обрахування строку досудового розслідування, а, тим більше, для його встановлення слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 114 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не вправі зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування, у тому числі для проведення процесуальних дій у строк 20 днів, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Ця ухвала не є перешкодою для реалізації особою, яка подала клопотання, своїх прав, відповідно до їх обсягу, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, у спосіб, передбачений цим же законом.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 304, 308 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні скарги на постанову прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 13 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0000036 від 08 квітня 2021 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1