Справа № 686/4139/21
Провадження № 1-кс/686/9086/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001350 від 17.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана ним постанова слідчого, якою було закрито кримінальне провадження № 0001350, є передчасною та необґрунтовано, складена без належної оцінки наявних доказів, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що у ході розгляду справи № 686/926/20 було встановлено, що особа ОСОБА_4 працівниками поліції не установлювалася, документи щодо права власності на житло не перевірялися, не з`ясовувалася інформація з приводу їх виклику заявницею та обставин, які зумовили вказаний виклик.

Звертає увагу, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_3 , провадження було закрито у зв`язку із відсутністю доказів вини.

Стверджує, що працівник поліції ОСОБА_5 у судовому засіданні у ході розгляду справи № 686/926/20 надав пояснення про те, що вони вимагали від ОСОБА_3 рішення суду про розлучення та без такого рішення забороняли йому перебувати на території його ж домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку із цим ОСОБА_3 було затримано.

Уважає, що працівники поліції діяли за вказівками ОСОБА_4 та у порушення вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», втрутившись до розподілу майна, яке перебуває у приватній власності та поставивши йому незаконну вимогу залишити належне йому ж житло.

Пов`язує своє затримання, у ході якого йому було нанесено тілесні ушкодження, із тим, що не виконав вказаних вище злочинних вимог працівників поліції.

Звертає увагу, що у шлюбі із ОСОБА_4 ніколи не перебував та однією сім`єю без реєстрації шлюбу не проживав.

На думку скаржника, існує достатньо доказів, які підтверджують факт незаконного затримання ОСОБА_3 , із чим погодився і сам ОСОБА_6 , який надавав пояснення у ході розгляду справи № 686/926/20.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що у нього тривалий час конфліктні відносини із ОСОБА_4 , з якою він ніколи не перебував у шлюбі. А отже вимога поліцейських пред`явити рішення суду про розлучення була незаконною, тому він її і не виконав. Про його неприязні відносини із ОСОБА_4 працівникам поліції відомо, проте вони свідомо стають на її сторону, постійно виїжджають за її викликами та втручаються у їх права, як співвласників, щодо користування належним як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 будинком. Виїхавши на виклик ОСОБА_4 14.12.2020 працівники поліції не з`ясували у заявниці причини їх виклику, не пересвідчилися у правдивості її пояснень та поставили вимогу залишити житло за відсутності рішення про розлучення його та ОСОБА_4 , тоді як йому належить 1/2 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , у якому він має право перебувати. Окрім того, під час затримання йому було нанесено удар у серце та зроблено підсічку, в результаті якої він упав, що спричинило утворення тілесних ушкоджень, вказані обставини зафіксовано на відео реєстратор, який у той час був увімкненим у автомобілі. Заперечує використання ним нецензурної лайки до працівників поліції.

Слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0001350, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001350 від 17.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Слідчим суддею встановлено, оскаржувана постанова слідчого була ухвалена 27 лютого 2022 року. Вказану постанову ОСОБА_3 отримав 05 жовтня 2022 року, зі скаргою до суду звернувся засобами поштового зв`язку 06.10.2022, про що свідчить відмітка на конверті про відправлення поштового відправлення. За таких обставин вважаю, що строк на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження скаржником не пропущений, оскільки після фактичного отримання ним її копії ОСОБА_3 зі скаргою до суду звернувся у встановлені законом строки.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Цих вимог Закону слідчий не виконав та передчасно прийняв постанову про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Встановлено, що постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому від 27 лютого 2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послугувала заява ОСОБА_3 про вчинення працівниками поліції кримінальних правопорушень, які полягали у тому, що 14.12.2020 близько 9 год. він приїхав до свого будинку по АДРЕСА_1 . Через декілька хвилин почув стук у калитку та огорожу та, відчинивши замок, побачив трьох працівників поліції, які не представились, не повідомивши про мету свого візиту, почали вимагати у ОСОБА_3 рішення суду про розлучення, якого не існує.

Після неодноразових спроб з`ясувати у працівників поліції причину візиту та наданих ним пояснень про не існування рішення про розлучення, ОСОБА_3 намагався закінчити розмову та зачинити калитку. В той час троє працівників поліції увірвались на подвір`я та почали бити ОСОБА_3 руками та ногами по різних частинах тіла, повалили на землю, розірвали на ньому одяг та пошкодили мобільний телефон.

Після вказаних дій, на ОСОБА_3 одягнули кайданки і повезли до Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 , були внесені до ЄРДР із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 365 КК України, а у подальшому провадження перекваліфіковано за ч. 2 ст. 365 КК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0001350 установлено, що слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Диспозиція ч. 1 ст. 365 КК України передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Безпосередній об`єкт кримінального правопорушення - встановлений порядок службової діяльності в правоохоронних органах.

Об`єктивну сторону перевищення влади або службових повноважень складає сукупність трьох ознак: 1) вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень; 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам або інтересам; 3) причинний зв`язок між дією і наслідками.

Суб`єкт злочину - спеціальний (працівник правоохоронного органу).

Суб`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується виною у формі прямого умислу.

Отже, перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ст. 365 КК України, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень.

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Отже, слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

У матеріалах кримінального провадження є висновок службового розслідування за фактом можливого скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, окремими поліцейськими УПП у Хмельницькій обл.

У вказаному висновку відображено пояснення ОСОБА_5 про те, що прибувши за викликом за адресою по АДРЕСА_1 , заявниця ОСОБА_4 повідомила їм, що її колишній чоловік замінив вхідні замки і вона не може потрапити на територію своєї співвласності. Після чого заявниця постукала у хвіртку, двері якої відкрив ОСОБА_3 . ОСОБА_5 представився, після чого намагався з`ясувати у ОСОБА_3 обставини справи. Однак, в процесі спілкування ОСОБА_3 на запитання не відповідав, поводився зверхньо, висловлювався нецензурною лайкою, як в бік заявниці, так і в бік працівників поліції, а тому був попереджений та повідомлений про відповідальність, проте останній продовжував висловлюватись нецензурною лайкою та намагався зачинити хвіртку, так і не надавши жодної інформації по події, а тому було прийнято рішення притримати двері хвіртки, щоб останній не зачинився. На неодноразові попередження припинити виражатись нецензурною ОСОБА_3 не реагував. Як пояснив далі ОСОБА_5 , оскільки в діях ОСОБА_3 вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з метою припинення правопорушення та складення протоколу про адміністративне зрушення, відповідно до статті 260 КУпАП, до ОСОБА_3 було застосовано адміністративне затримання, під час якого застосовано фізичну силу, а саме загин руки за спину з поваленням на землю, а також застосовано спецзасіб «кайданки». Під час затримання останній чинив супротив, а саме тримав руки в замку під корпусом, про що повідомлявся неодноразово про припинення супротиву.

Разом з тим, і у скарзі, і надаючи пояснення у судовому засіданні, ОСОБА_3 стверджує, що його було затримано у зв`язку із тим, що працівники поліції вимагали від ОСОБА_3 рішення суду про розлучення та без такого рішення забороняли йому перебувати на території його ж домоволодіння по АДРЕСА_1 , всупереч тому, що домоволодіння у 1/2 частці належить йому, а отже він має право перебувати у ньому.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий на підставі аналізу змісту ст.ст. 23, 29, 42, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» та матеріалів кримінального провадження встановив, що поліцейськими екіпажу «Сапфір - 0102», а саме поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_8 та поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень вчинено не було, а застосування фізичної сили та спецзасобів відбувалося в межах, визначених ст. 44-45 Закону України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, за змістом ч. 1,2 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Згідно протоколу огляду від 18.02.2022, а саме відеофайлу «» слідує, що поліцейські в ході спілкування із ОСОБА_3 задають йому запитання, намагаються з`ясувати обставини події, однак останній на запитання поліцейських не відповідає, натомість у відповідь висловлюється нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_4 , а також в сторону поліцейського, після чого, так і не надавши будь-якої інформації по події, намагаючись припинити розмову, ОСОБА_3 заходить на подвір`я будинку та намагається зачинити хвіртку зсередини. В цей час працівник поліції намагається притримати хвіртку, аби останній не зачинився. Далі поліцейські знову намагаються поспілкуватись із ОСОБА_3 , задають йому запитання, щоб з`ясувати обставини події, однак останній не йде на конструктивну розмову, продовжує висловлюватись нецензурною лайкою, на неодноразові зауваження поліцейських про необхідність припинення вказаних дій та попередження про затримання в разі їх продовження, жодним чином не реагує та продовжує виражатися нецензурною лайкою. Після чого поліцейський заходить на подвір`я та застосовує фізичну силу, інший поліцейський допомагає йому. Далі ОСОБА_3 було повалено на землю, в цей момент поліцейський повідомляє про те, що до нього буде застосовано фізичну силу та спецзасоби.

Отже, зміст даного протоколу дозволяє дійти висновку, що завчасного попередження про застосування фізичної сили поліцейськими зроблено не було. Більше того, працівникам поліції не було надано ОСОБА_3 достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, чим порушено порядок застосування поліцейських заходів примусу, передбачений ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію».

Комісією, яка проводила службове розслідування за фактом можливого скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, окремими поліцейськими УПП у Хмельницькій обл. було встановлено порушення порядку застосування поліцейських заходів примусу з боку поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_7 , інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_8 та поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_5 , яке полягало у не попередженні заздалегідь особи про намір застосування до неї фізичної сили, а висловленні такого попередження вже в момент її безпосереднього застосування.

А тому висновок слідчого про те, що застосування фізичної сили та спецзасобів відбувалося в межах, визначених ст. 44-45 Закону України «Про Національну поліцію» жодним доказом, який би містився у матеріалах кримінального провадження, не обґрунтовується, а тому вважати його мотивованим, неможливо.

Слід звернути увагу й на те, що при вирішенні питання про те, чи є вихід за межі наданих прав або повноважень явним, слід враховувати, наскільки він був очевидним для службової особи і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки. Мотиви та мета вчинення таких дій можуть бути різними і на кваліфікацію злочину, як правило, не впливають.

У ході досудового розслідування безпосередні учасники події, яка мала місце 14.12.2020, слідчим допитані не були.

А тому висновок про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не вчинили дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень є передчасним, оскільки зроблений без урахування їх психічного ставлення до вчинюваної дії та наслідків, що настали.

Дійти ж висновку щодо наявності усіх елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , зокрема щодо ознак явності перевищення службових повноважень можна буде лише після їх допиту та з`ясування підстав застосування фізичної сили та спецзасобів до ОСОБА_3 , в тому числі з метою перевірки викладених ОСОБА_3 тверджень щодо обумовлення його затримання саме тим, що він відмовився пред`явити рішення суду про розлучення, без якого йому, за версією скаржника, було заборонено перебувати на території домоволодіння по АДРЕСА_1 та тим, що він не погодився виконати вимогу щодо залишення території його домоволодіння.

Також у ході досудового розслідування необхідно перевірити, чи дійсно надходив виклик від ОСОБА_4 по спец-лінії «102» та у зв`язку із чим викликалися працівники поліції, чи опитувалася ОСОБА_4 щодо причин виклику та чи пред`являла правовстановлюючі документи на житло.

29.03.2021 ОСОБА_3 звертався до слідчого із клопотанням, у якому серед іншого просив долучити диск із записом, який вівся 14.02.2020 відеореєстратором його автомобіля.

Такий диск є в матеріалах кримінального провадження (а.с. 118), однак слідчим не оглянутий і оцінки подій, зафіксованих на ньому, не зроблено, хоча у своїм поясненнях ОСОБА_3 стверджує, що у ході перегляду відеозапису видно момент нанесення йому удару в серце та по нозі під час затримання, що спричинило утворення тілесних ушкоджень.

Окрім того, ОСОБА_3 повідомляє, що ОСОБА_5 у судовому засіданні у ході розгляду справи № 686/926/20 надав пояснення про те, що працівники поліції вимагали від ОСОБА_3 рішення суду про розлучення та без такого рішення забороняли йому перебувати на території його ж домоволодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку із чим його і було затримано.

На підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 15.06.2021 було отримано дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів судової справи № 686/926/21 та згідно протоколу тимчасового доступу від 08.07.2021, серед іншого, отримано CD диск. Проте такий відсутній у матеріалах кримінального провадження, відповідно він і не оглянутий слідчим, що унеможливлює пересвідчитися у наявності тих обставин, про які стверджує скаржник щодо причини його затримання.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведено всебічно та повного, а тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасним та таким, що зроблений без належного з`ясування всіх обставин справи.

Таким чином, прихожу до переконання, що постанова старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001350 від 17.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, є передчасною та ухвалена без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001350 від 17.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя