Справа № 708/621/22
Провадження № 1-кп/708/45/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині Черкаської області у залі судових засідань кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022 за № 0000727, за яким:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Башташенськ Орджонікідзевського району Кустанайської області Республіки Казахстан, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 з початку квітня 2022 року діючи умисно, на земельній ділянці із земель комунальної власності Чигиринської міської ради Черкаського району Черкаської області, розміром 2,5х2,5 метри, яка знаходиться неподалік домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, для особистих цілей, без мети збуту, незаконно посіяв та незаконно вирощував рослини конопель шляхом культивування їх від бур`янів та декоративного оздоблення навколо рослин конопель, до того як 09.06.2022 о 19 год. 19 хв. працівниками поліції Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області було проведено огляд місця події вказаної земельної ділянки, в ході якого було виявлено та вилучено 13 (тринадцять) рослин, які було направлено до Черкаського НДЕКЦ МВС, та які згідно висновку експерта № СЕ -19/124-22/5800-НЗПРАП від 14.06.2022 являються рослинами роду коноплі (Cannabis L), що містять психотропну речовину.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 310 КК України визнав у повному обсязі. Під час його допиту надав визнавальні покази, якими підтвердив факт вчинення ним вказаного кримінального правопорушення за наведених обставин.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена «поза розумним сумнівом».
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, яке полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує таке:
відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття);
ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком;
особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (для особистих цілей без мети збуту), спосіб (незаконний посів та незаконне вирощування), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (порушення закону в сфері обігу наркотичних засобів);
наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;
відсутність обтяжуючих покарання обставин;
поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: обвинувачений вирощував наркотичні засоби до моменту їх виявлення працівникам поліції, відповідно за інших обставин обвинувачений не викривав би себе;
особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями) із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Аналізуючи питання про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 менш суворого покарання у межах санкції ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу суд приходить до висновку, що з урахуванням майнового стану обвинуваченого таке покарання не буде пропорційним і співмірним та може мати для нього характер надмірного тягаря. Відповідні висновки суду обґрунтовані тим, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та не має джерел доходу.
За таких обставин суд приходить до висновку, що своїми протиправними діями обвинувачений не спричинив тяжких наслідків для суспільства та держави, однак порушив правила поведінки, встановлені державою та закріплені в нормативно-правових актах. В подальшому вживаючи наркотичні засоби, обвинувачений під їх дією міг вчинити інші протиправні дії, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Покарання у виді обмеження волі, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , його критичне ставлення до вчиненого, суд дійшов до висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають витрати на залучення експертів у сумі 943,90 грн.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 943,90 грн. (дев`яносто сорок три гривні 90 коп.).
Речові докази, а саме:
- 13 (тринадцять) рослин зеленого кольору роду коноплі (Cannabis L) та сапу з дерев`яним держаком, які поміщенні до кімнати зберігання речових доказів ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1