Справа № 932/1011/22
Провадження № 1-кс/932/1263/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адерсою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000187 від 05.02.2022 за ч.2 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
до слідчого судді звернувся слідчий СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , 05.02.2022, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював рух в центральній смузі по вул. Набережна Заводська, яка має три смуги руху, перевозивши ОСОБА_7 .

Підчас цього, будучи неуважним до дорожньої обстановки та не обравши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення передньою частиною автомобіля з задньою частиною вантажного фургону-рефрежератора «MAN TGM 12/250».

В результаті ДТП ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Дії підозрюваного кваліфіковані за ч.2 ст.286-1 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру та щодо нього існують ризики переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, у клопотанні слідчий просить визначити заставу в сумі 198 480 грн.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, навела пояснення, аналогічні фабулі клопотання. На запитання слідчого судді не змогла пояснити щодо ризику переховування, враховуючи, що ОСОБА_4 не переховувався із 05.02.2022. Щодо впливу на потерпілу, то вказала, що потерпіла усно повідомляла про спроби впливу з боку ОСОБА_4 , письмові заяви з цього приводу відсутні. Вчинення нових злочинів мотивувала тим, що підозрюваний після позбавлення його права керування автомобілем на підставі ч.1 ст.130 КУпАП, знову сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння та може вчинити таке знову.

Підозрюваний вказав, що підозру визнає частково, розкаюється. Проте в якій частині підозра визнається а в якій ні не зміг пояснити.

Щодо запобіжного заходу вказав, що проживає разом із матір`ю та бабою за адресою: АДРЕСА_2 . До війни підробляв у свого знайомого фізичної особи-підприємця, на даний час виробництво відновлюється. Він купує для баби лікарські засоби із вмістом наркотичних засобів згідно рецептів лікаря. Він купує ліки потерпілій. Визначена стороною обвинувачення застава є для нього непомірною. Просив відмовити у задоволенні клопотання, обмежитися домашнім арештом в нічний час або заставою в сумі 50 тис.грн.

Захисник вказав на відсутність ризиків, позитивні характеристики підозрюваного, надання ним допомоги бабі, оплату лікування підозрюваної.

Заслухавши доводи прокурора на підтримання заявленого клопотання, заперечення підозрюваного, захисника дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру, 05.02.2022, за №0000187, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286-1 КК України.

16.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.286-1 КК України.

Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення слідчим надано наступні докази:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2022, яким зафіксовано факт ДТП, вилучено транспортні засоби;

- висновок експерта №3501 (експертиза закінчена 21.04.2022) за яким в доставлених зразках крові та сечі від ОСОБА_4 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,66 проміле у крові та 2,55 проміле у сечі, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

- висновки експертів від 25.04.2022 та від 26.04.2022 за якими робоча гальмівна система та рульове керування автомобілів учасників ДТП перебувають в працездатному стані;

- висновок експерта від 12.05.2022 (постанова про призначення від 05.05.2022) за яким, при заданому механізмі пригоди, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події ДТП;

- висновок експерта (експертиза закінчена 19.04.2022) згідно якого, за своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

- копію з ЄДРСР постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2021 у справі №201/7288/21 та роздруківку із бази Armor на підтвердження факту позбавлення підозрюваного права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Стороною захисту не вказано пояснень, які б могли вплинути на обґрунтованість повідомленої підозри.

Щодо виду запобіжного заходу та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає таке.

Ризик переховування обґрунтовано тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, що останній непрацевлаштований, не має сім`ї, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання.

Щодо цього ризику слідчий суддя виходить із наступного:

1. ДТП мало місце 05.02.2022 і відразу було відомо про водія одного із автомобілів - ОСОБА_4 , при цьому фабула включала відомості про стан його алкогольного сп`яніння. Оскільки тілесні ушкодження є тяжкими як небезпечні для життя в момент заподіяння, сторона обвинувачення мала підстави підозрювати ОСОБА_4 за ч.2 ст.286-1 КК України. При цьому ОСОБА_4 не було затримано, про підозру йому не повідомлялось.

З невказаних слідчому судді причин експертизи, висновки яких надані, були призначені лише у квітні та травні 2022 року. При цьому, отримавши висновки експертиз щодо тілесних ушкоджень та алкогольного сп`яніння у квітні 2022 року, слідчим не подавалося клопотань про застосування запобіжного заходу.

Від дня ДТП і до дня подання клопотання про обрання запобіжного заходу минуло 3 місяці та 12 днів. Доводів про спроби переховування підозрюваного, не кажучи вже про відповідні докази, не надано.

Єдине про що вказала прокурор це про факт лікування підозрюваного. Проте доказів та часу такого лікування не вказано, а підозрюваний вказав, що його було виписано ще в лютому.

Покликання на п.8 листа Верховного Суду від 03.03.2021 слідчий суддя оцінює критично, адже воєнний стан триває із 24.02.2022 а підозрюваним не вчинено дій із переховування на непідконтрольних територіях, а воєнний стан не дозволяє підозрюваному покинути територію України.

2. Щодо тяжкості покарання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11.07.2006 - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» №7064/05, рішення від 01.06.2006 Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008).

3. Щодо відсутності міцних соціальних зв`язків.

Поза увагою мотивів клопотання залишилися обставини проживання підозрюваного разом із матір`ю та бабою (адреса фактичного місця проживання підозрюваного визнається стороною обвинувачення, адже зазначена у клопотанні), що враховуючи молодий вік підозрюваного свідчить про наявність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків.

4. Доводи щодо відсутності офіційного працевлаштування підтвердилися в ході розгляду клопотання.

Проаналізувавши усе наведене вище, слідчий суддя доходить до висновку про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування. На початковій стадії досудового розслідування, за обставин затримання підозрюваного, такий ризик міг бути вагомим та виправдовувати тримання особи під вартою. Проте враховуючи, що від моменту вчинення злочину минув тривалий період часу, перебування у цей час підозрюваного без запобіжного заходу та не вчинення дій щодо переховування, реалізація такого ризику на даний час є малоймовірною.

При цьому, слідчий суддя враховує, що повідомлення про підозру було вручено лише 16.05.2022 (про що не вказував прокурор). Проте підозрюваний мав усвідомлювати характер ймовірно вчиненого ним злочину та відповідальність за нього і до повідомлення про підозру. Крім того, будучи повідомленим про підозру 16.05.2022 підозрюваний з`явився до слідчого судді 17.05.2022 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Ризик впливу на свідків та потерпілу обґрунтовано слідчим виключно ознайомленням із даними свідків та потерпілої. Вказаного мотивування недостатньо для висновку про існування ризику.

Крім того, протягом більше трьох місяців стороною обвинувачення не встановлено фактів намагання впливу підозрюваним на потерпілу, а про показання будь-яких свідків в межах кримінального провадження сторона обвинувачення взагалі не вказує.

Щодо ризику можливості повторення ситуації при якій було вчинено кримінальне правопорушення, то слідчий суддя погоджується із мотивуванням сторони обвинувачення. Зокрема, обставина, що будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі ч.1 ст.130 КУпАП, підозрюваний керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, свідчить про можливість підозрюваного знову вчинити аналогічно.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про наявність досить високого ступеню ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом із тим, слід врахувати, що злочин, визначених ст.286-1 КК України є необережним.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В порушення вказаної норми у клопотанні та у судовому засіданні стороною обвинувачення не зазначено ЖОДНОГО мотивування, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Крім того, відповідно до доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки, ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), яка широко застосовується Верховним Судом.

За принципом належного урядування, який застосовується Європейським судом з прав людини, в тому числі й у справах проти України та Верховним Судом, зокрема, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Вирішуючи клопотання, визначальним слідчий суддя вважає ту обставину, що впродовж більше як трьох місяців сторона обвинувачення послідовно проявляла виключну довіру до ОСОБА_4 не повідомляючи його про підозру та не звертаючись із клопотаннями про обрання щодо нього запобіжного заходу.

Протягом тривалого часу ОСОБА_4 демонстрував належну процесуальну поведінку, принаймні стороною обвинувачення про зворотне не вказано та відповідних доказів не надано.

Викладене практично виключило ймовірність реалізації ризику переховування.

Сторона обвинувачення не дотримала доктрини заборони суперечливої поведінки та принципу належного урядування, звернулася із клопотанням про застосування найсуворішого запобіжного заходу після спливу більше як трьох місяців після вчинення злочину. При цьому знаючи особу водія та маючи усі підстави зробити це значно раніше. Сторона обвинувачення не змогла навести переконливих мотивів такої поведінки.

Враховуючи наведене, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а стороною обвинувачення не наведено мотивів неможливості, у даному випадку, усунення ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що клопотання суперечить вимогам процесуального закону та не може бути задоволеним.

Разом із цим не погоджується слідчий суддя із позицією сторони захисту щодо взяття підозрюваного на поруки або обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічий час або застави в сумі 50 тис. грн.

Щодо поруки, то слідчий суддя не вважає особу 2002 року народження, яка зареєстрована підприємцем лише 23.09.2021 та використовує найману працю підозрюваного без укладення трудового договору особою, яка заслуговує на особливу довіру. Крім того потенційний поручитель навіть не побажав з`явитися в судове засідання для виконання вимог ч.3 ст.180 КПК України.

Домашній арешт в нічий час або застава не виключає можливості для підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, тим більше враховуючи наявність в його матері автомобіля.

Доводи про забезпечення баби лікарськими засобами слідчий суддя не бере до уваги, адже викладене може забезпечити матір підозрюваного, на якій і лежить відповідний обов`язок. Крім того заява про отримання наркотичних засобів на підозрюваного датована 21.03.2022, що не виключає можливості її штучного створення.

Підсумовуючи викладене, необхідним та достатнім для виключення встановлених ризиків буде запобіжний захід, який по жорсткості знаходиться на другому місці (частини 1 та 3 ст.176 КПК України), а саме домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та носити електронний засіб контролю та інших.

При цьому, враховуючи запровадження в Україні воєнного стану та обстановку в м. Дніпро, підозрюваному слід забезпечити можливість відвідувати укриття підчас сигналу «Повітряна тривога».

Слідчий суддя звертає увагу, що працівникам органу Національної поліції надано достатні повноваження по контролю за поведінкою підозрюваного який перебуває під домашнім арештом (ч.5 ст.181 КПК України).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 у певний період доби, а саме заборонити залишати вказане житло без дозволу слідчого, прокурора чи суду, за винятком переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Строк дії ухвали до 15.07.2022.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.05.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1