Провадження № 1-кп/761/2095/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 211 001 000 040 47 від 19.10.2021, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України.
Строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 08.06.2022 включно, однак завершити судовий розгляд кримінального провадження до цієї дати не є можливим.

У зв`язку з цим прокурор наполягала на продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки ризики не процесуальної поведінки останнього, зокрема переховування обвинуваченого від суду, вчинення ОСОБА_4 іншого суспільно-небезпечного діяння та здійснення незаконного впливу на свідків у цьому провадженні, не зменшилися

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначивши, що наміру переховуватись чи іншим чином перешкоджати розгляду провадження не має, вину у вчиненні інкримінованих дій визнає, хоче займатись волонтерською діяльністю, тому просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Захисник також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, просив у продовженні строку тримання його підзахисного під вартою відмовити,застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.
Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.
У силу ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу.
За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
При цьому обґрунтованість підозри не піддається процесуальній оцінці через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження доказів має вставити поза розумним сумнівом доведеність вини особи.
Таким чином, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До таких підстав, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Тірон проти Румунії» відноситься наявність ризику, що особа не прибуде до суду, ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде причиною суспільного безладу.
Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи.
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування.
Згідно з практикою ЄСПЛ серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Надаючи оцінку реальності існування ризику того, що обвинувачений переховуватиметься, суд бере до уваги, суворість покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, яке загрожує ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості,що свідчить про ймовірність такої поведінки обвинуваченого.

Крім того, характер інкримінованих ОСОБА_4 дій, що пов`язані з збутом наркотичного засобу, вчинених з метою власного збагачення, свідчать про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей обвинуваченого, а також відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, сім`ї та утриманців, тобто певних вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити обвинуваченого від вчинення дій з метою переховування, підтверджує наявності зазначеного вище ризику.

Суд вважає, що наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання на території м. Києва, цивільної дружини, хоча і мінімізує певним чином ризик переховування від слідства та суду, однак повністю його не виключає.
Враховуючи відсутність у обвинуваченого офіційного та стабільного джерела доходу, не виключено, що отримання прибутку від збуту наркотичних засобів було єдиним джерелом доходу обвинуваченого, що свідчить про актуальність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи, що свідки на теперішній час не допитані, не виключено, що обвинувачений з метою уникнення покарання може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків з метою зміни останніми раніше наданих показань.

Отже, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду, не наведені.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави, суд, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, вважає, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст.182 КПК, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 07 серпня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві (, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, розрахунковий рахунок № UA 1012089, призначення платежу застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1