Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2746/21
Провадження № 1-кп/935/109/22
У Х В А Л А
Іменем України
23 червня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000191 від 08.06.2021 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати. Обвинувачений вчинив ряд кримінальних правопорушень, у тому числі, умисні тяжкий та особливо тяжкий злочини, вчинені проти життя та здоров`я особи, а також проти громадської безпеки, міра покарання за найтяжчий з них передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, зареєстрований та проживає у м.Києві, утриманців не має, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може становити небезпеку для суспільства, вчинивши інший злочин, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Згідно положень п.20-5 Перехідних положень КПК України, оскільки один з членів колегії, а саме суддя ОСОБА_6 , перебуває у відпустці, розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу проводиться головуючим суддею одноособово.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, у матеріалах провадження наявні заяви останніх про проведення судового засідання за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо заявленого клопотання прокурора, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам, як: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності усі обставини, згідно вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому судом враховується, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Судом належно оцінена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, що обґрунтовано інкримінуються обвинуваченому, з врахуванням чого суд дійшов висновку про існування певних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор.

Так, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, судом враховується:

- особа обвинуваченого, який раніше не судимий та має постійне місце проживання, а разом з цим, не працює, утриманців не має, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків;

- ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченому, які вчинені проти життя та здоров`я людини, а також проти громадської безпеки, які відповідно до ст.3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю;

- суворість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, що, у разі визнання його винуватим, на найтяжчий з них передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Суворість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також особа обвинуваченого дають суду обґрунтовані підстави вважати наявність ризику переховування останнього від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою у судові засідання (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, судовий розгляд тільки розпочато, тому усі учасники судового провадження не допитані, а разом з тим, згідно вимог ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому існує висока ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, а будь-які стримуючи фактори від порушень зобов`язань в разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, на переконання суду, відсутні.

Інформацією щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд не володіє.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність передумов у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 менш суворого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,178,331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.08.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1