Справа №276/805/22
Провадження № 1-кп/293/218/2022
УХВАЛА
14 вересня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.05.2021 за № 000007 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого директором ВП ТОВ «Синій камінь-1», одруженого, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240 та ч.2 ст.364-1 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вказана кримінальна справа .

13.09.2022 прокурор Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_8 через канцелярію суду подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Вказав, що строк дії застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчується 19.09.2022, а ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування, суду, та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні наявні та не перестали існувати. Просив задовольнити подане клопотання та продовжити на 60 діб строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до обвинуваченого ОСОБА_5 та покласти на нього обов`язки:
1) прибувати на першу вимогу до органу досудового розслідування та суду;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду:
3) повідомляти прокурора чи суд у цьому кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду).
Представник потерпілої особи- ОСОБА_4 підтримала думку прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники в судовому засіданні не заперечували проти застосування до нього зазначеного запобіжного заходу.

Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та які відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням достатності фінансових ресурсів у обвинуваченого, який є директором і власником підприємства, може бути мотивом та підставою для нього переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, суд також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у тому числі вчинених з використанням службового становища, основними свідками можливих незаконних дій обвинуваченого є саме працівники ВП ТОВ «Синій камінь-1», а тому існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з якими він особисто знайомий, шляхом тиску морального чи фізичного, а також шляхом умовлянь для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні.

Отже, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які з моменту обрання слідчим суддею запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не змінилися, разом з тим враховуючи вагомість доказів, дані про особу обвинуваченого, його матеріальний стан та соціальні зв`язки, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання прокурора.

Разом з тим, стороною захисту не надано доказів відсутності існування вище зазначених ризиків.
Відповідно до приписів ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Зокрема, ч.5 ст.194 КПК України передбачає, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З цією метою суд також вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 2-4 ч.5 ст.194 КПК України.

На думку суду, виконання обвинуваченим зазначених обов`язків забезпечить дієвість самого запобіжного заходу та сприятиме запобіганню ризиків, які були обґрунтовані раніше, та ефективності здійснення кримінального провадження.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання строком на шістдесят днів слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.176 - 178, 179, 194, 196, 309 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0000007 від 05.05.2021 відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці до 13.11.2022 включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати на першу вимогу до органу досудового розслідування та суду;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд у цьому кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду).
Строк особистого зобов`язання та застосування обов`язків обчислювати з 14 вересня 2022 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання направити для здійснення контролю до Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_10