Справа № 686/2571/22
Провадження № 1-кс/686/2595/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000188 від 24.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України,

встановив:

Прокурор Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешту із забороною користування, розпоряджання та відчуження, майна, що підлягає спеціальній конфіскації а саме:

- гаража, що розташований у блоці № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_2 ), у гаражному масиві «Раково-2», по АДРЕСА_1 , загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу серія 631 від 25.05.2020);
- гаража, що розташований у блоці № НОМЕР_4 (бокс 10) у гаражному масиві «Раково-2», по АДРЕСА_1 , загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 26464601, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 17.02.2009).
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , будучи інженером технічного нагляду, якому Всеукраїнською громадською організацією "Гільдія інженерів технічного нагляду за будівництвом об`єктів архітектури" 30.07.2015 видано кваліфікаційний сертифікат інженера технічного нагляду серії АТ №003971, будучи особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, пов`язаних з проведенням робіт по технічному нагляду за будівництвом будівель і споруд, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунпостачсервіс», з метою отримання останнім неправомірної вигоди, усвідомлюючи, що фактичний обсяг та вартість виконаних робіт під час будівництва зовнішніх мереж водопостачання в с. Вовча Гора Хмельницького району Хмельницької області, не відповідають зазначеним в актах форми КБ-2в обсягу та вартості, зловживаючи наділеними повноваженнями у сфері надання публічних послуг, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.
В результаті протиправних дій, ОСОБА_4 Чорноострівській селищній раді Хмельницького району Хмельницької області завдана матеріальна шкода на загальну суму 110 154, 23 грн.
Проведеним досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що згідно з інформаційною довідкою, сформованою з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно №295171778 від 18.01.2022, гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_2 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по АДРЕСА_1 , загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 01, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу серія 631 від 25.05.2020).
Окрім цього встановлено, що згідно з цієї ж інформаційною довідкою. гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_4 (бокс НОМЕР_6 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по АДРЕСА_1 , загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 26464601, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 17.02.2009).
16.03.2022 слідчий ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт зазначеного майна.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Від 18.03.2022 вказане клопотання було повернуте прокурору у зв`язку із недодержанням вимог ст. 171 КПК України, оскільки в матеріалах клопотання відсутні документи, які підтверджують актуальні відомості про право власності на зазначене майно.
Указані в ухвалі слідчого судді у поданому клопотанні прокурор частково усунув.
Із клопотання слідує, що доступ до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час обмежений у зв`язку із війною російської федерації проти України.
В обґрунтування неможливості встановити наявність або відсутність у ОСОБА_4 права власності на указане майно прокурор долучає копію роздруківки із зображенням неможливості переходу нза інтернет-посиланням register.minjust.gov.ua для авторизації та формування витягу з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Разом із цим, стороною обвинувачення на виконання ухвали слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна вжито заходів із здобуття інформації про власника майна,яке є предметом клопотання.
Проте, листом №3168/121/119/02 від 22.03.2022 за підписом в.о. начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_6 на запит слідчого про надання відомостей про право власності на гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_2 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по вул.Гарнізонній, 16/3 у м.Хмельницькому, загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_3 , гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_4 (бокс 10), що у гаражному масиві «Раково-2», по вул.Гарнізонній, 16/3 у м.Хмельницькому, загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 26464601, слідчому роз`яснений порядок самостійного отримання зазначених відомостей з реєстру та відповідні відомості не надані.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
У силу ч.1 ст.172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З метою забезпечення арешту майна, при розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

У відповідності з ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.2, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації

На підставі ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України..

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Клопотання прокурора про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у зловживанні своїми повноваженнями особою, яка не є державним службовцем, посадовою, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

З матеріалів клопотання,зокрема із відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 18.01.2022, вбачається що підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності належить гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_2 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по вул.Гарнізонна, 16/3 у м.Хмельницькому, загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_3 , та гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_4 (бокс НОМЕР_6 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по вул.Гарнізонна, 16/3 у м.Хмельницькому, загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 26464601, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №295171778.

Інших, актуальніших відомостей про право власності на зазначене майно у зв`язку із введенням воєнного стану на території України натепер здобути не вдалося.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2КК України та у разі визнання його винуватим до його майна може за рішенням суду може бути застосована спеціальна конфіскація, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей конфіскації як виду покарання, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом із тим, у клопотанні відсутнє обґрунтування ризиків знищення чи псування підозрюваним його гаражів.

Крім цього, указаних ризик нівелюється відповідальністю за незаконне поводження з арештованим майном та застосуванням до указаного майна заборони відчуження та розпорядження.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що заборона ОСОБА_4 користуватися та володіти його власністю не відповідатиме закладеному у КПК України принципу співрозмірності (співмірності) втручання у власність особи потребам досудового розслідування.

А тому приходить до висновку про необхідність накладення арешту на указане майно шляхом встановлення заборони його відчуження та розпорядження.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження у кримінальному провадженні №0000188 від 24.01.2022 року на тимчасово вилучене майно, а саме на :

- гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_2 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по АДРЕСА_1 , загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу серія 631 від 25.05.2020);
- гараж, що розташований у блоці № НОМЕР_4 (бокс НОМЕР_6 ), що у гаражному масиві «Раково-2», по вул.Гарнізонній, 16/3 у м.Хмельницькому, загальною площею 19.8 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 26464601, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 17.02.2009).
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя