Справа № 163/1178/20 Провадження №11-кп/802/289/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000094 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коростишів Житомирської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, студента, раніше не судимого, засуджено:
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, та на підставі ч.2 ст.59, ч.1 ст.69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів по справі.
За вироком суду ОСОБА_8 , визнано винним та засуджений за те, що він близько 06:07 години 07 листопада 2019 року, їдучи з України в Республіку Польща водієм автомобіля "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_1 , смугою руху "зелений коридор" пункту пропуску "Ягодин" Волинської митниці ДФС, що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, намагався перемістити з приховуванням від митного контролю в згортку паперу, який з метою утруднення виявлення помістив у просторі між м`якою частиною сидіння водія та пластиковою нішею автомобіля із залишками всередині ніші, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс масою 1,5514 грама (в перерахунку на висушену речовину), однак свій намір до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки наркотичний засіб був виявлений під час митного контролю.
В поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що вирок оскаржується в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України.
В поданих до апеляційної скарги доповненнях, захисник вважає, що вирок в частині конфіскації належного ОСОБА_8 транспортного засобу є незаконним та підлягає скасуванню. Просить речові докази, а саме транспортний засіб марки "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та пластмасовий ящик чорного кольору з формою близькою квадратної, на дні якого розміщений килимок зі штучного матеріалу чорного кольору без наявних там залишків наркотичного засобу повернути ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305КК України, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином мотивованими сукупністю досліджених доказів.
Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.305КК України, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями свідків ОСОБА_9 , інспектора Волинської митниці ОСОБА_10 , інспектора прикордонної служби ОСОБА_11 , а також даними, що містяться у письмових доказах.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого.
Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України.
Що стосується доводів захисника про те, що протокол огляду місця події та похідні від нього докази є недопустимими з тих підстав, що вказана слідча дія проведення з порушенням прав обвинуваченого, то вони на думку суду є безпідставними.
Так суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, дійшов вірного висновку, що місце виявлення ознак кримінального правопорушення митний пост "Ягодин" має спеціальний статус і там встановлені певні особливості перебування в ньому, що пов`язано з проведенням митного та прикордонного контролю, а тому певні обмеження щодо пересування по території митного поста не носять ознак затримання особи в порядку ст.507 МК України.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , заїхавши на пункт пропуску "Ягодин" Волинської митниці ДФС, що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, обрав «зелений коридор» для проходження митного контролю чим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо вивезення за межі території України та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Тобто ОСОБА_8 вчинив дії, які передбачені Митним кодексом України.
Проходження митного контролю через «зелений коридор» не виключає можливості проведення поглибленого огляду.
Поглиблений огляд автомобіля є правомірним, оскільки проводиться працівниками митної і прикордонної служби відповідно до ст.ст.4, 318, 329, 334, 338 MK, до п. 7 Типової технологічної схеми «Про здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон» від 21.05.2012 року.
Тобто працівники митної і прикордонної служби керувалися при цьому нормами Митного кодексу та відповідними відомчими підзаконними актами, що мало місце в даному випадку.
Так 07 листопада 2019 року о 10 годині 08 хвилин проведено поглиблений огляд автомобіля ОСОБА_8 в ході якого в салоні автомобіля було виявлено прихований від митного контролю паперовий згорток.
Ці обставини підтвердили допитані свідки, які вказали, що в ході візуального огляду, за участю службової собаки, без втручання в конструктивні деталі, між м`якою частиною сидіння водія та пластиковою нішею автомобіля був виявлений паперовий згорток з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору.
Після виявлення пакунка з речовиною, схожою на наркотичний засіб, пакунок залишили на місці та повідомили СБУ і чекали на приїзд службових осіб.
Дані обставини підтверджені актом митного огляду транспортного засобу.
Таким чином підрозділи охорони державного кордону керувалися нормами Митного кодексу та КпАП України.
В даному випадку огляд автомобіля відбувався у відповідності з нормами Митного кодексу та підзаконних актів і саме в результаті даного огляду було виявлено пакунок з наркотичною речовиною.
За повідомленням з митниці до місця події прибув слідчий СБУ, де склав протокол огляду місця події та зафіксував повідомлення головного державного інспектора-кінолога УПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_9 , після чого слідчим було вилучено із зазначеного місця згорток, проведені і зазначені дії за участю понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зафіксовано в протоколі огляду.
Тобто слідчим не проводився обшук даного автомобіля, а лише зафіксовано факт виявлення раніше в часі паперового згортка з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору, а тому на даний випадок не поширюється вимоги ч. 1 ст. 233 КПК України.
Також не було порушення права на захист ОСОБА_8 внаслідок недотримання вимог закону щодо порядку затримання, оскільки він фактично був задіяний в митних процедурах, а не затриманий у спосіб, визначений КПК України. Складені процесуальні документи не містять будь яких заяв обвинуваченого про порушення чи обмеження його прав чи вимогу про надання правової допомоги.
Не є слушними доводи сторони захисту щодо невідповідності маси, вилученої речовини рослинного походження в ході огляду місця події, масі наркотичного засобу «канабіс», що досліджувався експертом ОСОБА_14 .
Так з протоколу огляду місця події вбачається, що вага паперового згортку білого кольору з вмістом речовини рослинного походження темно-зеленого кольору становить 3,72 грама брутто.
Разом з тим в у висновку експерта вказано вагу лише подрібненої речовини рослинного походження, яка становила 1,695 грама, тобто без ваги паперового згортку.
Що стосується показань експерта, що така розбіжність з огляду на використане упакування речовини малоймовірна, то на думку колегії суддів вони є лише припущеннями, оскільки сам паперовий згорток зважено не було.
Таким чином усі викладені у апеляційній скарзі захисника доводи є аналогічними тим, які захисник заявляв під час судового засідання і які були належним чином судом перевірені, а висновки суду умотивовані на підставі досліджених доказів.
Що стосується зазначених в доповненнях до апеляційної скарги вимог відносно вирішення долі такого речового доказу, як автомобіль обвинуваченого та ніші від цього автомобіля, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду кримінального провадження та задоволені бути не можуть, з огляду на наступне.
Так відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався, та вірно встановивши обставини справи щодо вчинення обвинуваченим злочину із застосуванням належного йому автомобіля, прийшов до обґрунтованого та законного висновку про те, що він є знаряддям даного злочину, у зв`язку з чим він підлягає конфіскації у відповідності до вищенаведених положень ст. 100 КК України та із врахуванням судової практики касаційної інстанції з цього питання.
Так знаряддя вчинення злочину - це предмети, які призначені для безпосередньо виконання дій, що утворюють об`єктивну сторону складу злочину.
Автомобіль марки "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та під час судового розгляду провадження встановлено, що він є знаряддям злочину.
З огляду на викладене суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що автомобіль марки "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_8 , слід конфіскувати як речовий доказ знаряддя злочину.
При цьому інші доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував даних про особу обвинуваченого, те що він скоїв незакінчений замах на вчинення злочину, а також те, що сума уявного нанесеного збитку є неспівмірною з вартістю конфіскованого автомобіля "Фольксваген", не можуть бути також враховані при вирішенні питання долі речових доказів, враховуючи вимоги ст.100 КПК України, а тому є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Враховуючи зазначене підстав для скасування вироку суду з мотивів, зазначених захисником в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення

Головуючий:

Судді: