КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2673/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала

Іменем України

08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002695 за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , одруженого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 0002695 від 22.10.2021 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України закрито на підставі частини четвертої статті 309 КК України у зв`язку з добровільним лікуванням від наркоманії.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи на користь держави у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно ухвали суду, 22.10.2021 року близько 16 год. ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік будинку по АДРЕСА_2 , (більш точного часу та місця не встановлено) на землі знайшов кристалоподібну речовину білого кольору, яка знаходилась в поліетиленовому пакеті, усвідомлюючи при цьому що вказана речовина являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), тим самим незаконно придбав вказану речовину для власного вживання без мети збуту. Після чого, ОСОБА_7 вказаний поліетиленовий пакет з наркотичним засобом поклав до картонної коробки, яку мав при собі та заховав під куртку, в яку був одягнутий та став незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту. 22.10.2021 близько 17 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 298-2 КПК України, де під час його обшуку було виявлено та вилучено з - під куртки, у яку був одягнений, картонну коробку з поліетиленовим пакетом в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-21/51674-НЗПРАП від 27.10.2021, в наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору масою 0,555 г виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,444 г.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції дослідивши виписку із медичної карти стаціонарного хворого 6914 КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.10.2021, копія якої залучена до матеріалів провадження, згідно з якою з 27.10.2021 до 28.10.2021 року та листів призначень ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з діагнозом F11.3 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни неускладений», дійшов висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого норми частини четвертої статті 309 КК України, оскільки визначені цією статтею умови виконано та їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів, а тому з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав себе винуватим в повному обсязі щодо пред`явленого йому обвинувачення та просив закрити кримінальне провадження з наведених підстав, звільнив останнього від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 року у кримінальному провадженні №0002695 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, має з`ясувати: чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи добровільно, а не вимушено вона звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування і чи дійсно така особа ставить за мету вилікуватись, а не ухилитись у згаданий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, апелянт зазначає, що якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування. Але в матеріалах провадження відсутня будь-яка інформація щодо того, що ОСОБА_7 страждав чи страждає на наркоманію та потребує лікування.

Прокурор зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не встановлено наявність рішення лікарсько-кваліфікаційної комісії щодо встановлення обвинуваченому діагнозу «наркоманія», наведене свідчить про те, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме застосував ч. 4 ст. 309 КК України, та не застосував закон, який підлягає застосуванню, засудження за ч. 1 ст. 309 КК України вироком суду, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, апелянт вважає, що порушення вимог ст. 370 КПК України в частині вмотивованості ухвали суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закон, адже суд не навів достатніх мотивів свого рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002695 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.
Під час судового розгляду обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі частини четвертої ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що він добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування він наркотичної залежності, що підтверджується відповідною довідкою медичної установи.
За результатами розгляду клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого норми частини четвертої статті 309 КК України та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0002695 від 22.10.2021 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою ст.. 309 КК України закрив на підставі частини четвертої ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним лікуванням від наркоманії.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії. При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі - Закон № 62/95-ВР): добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».
Діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією (ст. 12 Закону № 62/95-ВР).
Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ст. 309 ч. 4 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19 особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбаченіст. 309 ч. 1 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.
Добровільним в контексті ст. 309 ч. 4 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.
Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд першої інстанції встановив, що відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого 6914 КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.10.2021, копія якої залучена до матеріалів провадження, згідно з якою з 27.10.2021 до 28.10.2021 та листів призначень ОСОБА_7 добровільно знаходився на лікуванні з діагнозом F11.3 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни неускладений».
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтвердив, що бажаючи вилікуватися від наркоманії, він добровільно звернувся до лікувального закладу КМНКЛ "Соціотерапія", де йому був встановлений відповідний діагноз та надані рекомендації щодо проходження відповідного лікування. Він добровільно звернувся до лікувального закладу ТОВ " УКРАЇНСЬКА КЛІНІКА ТРАНСФОРМАЦІЇ", де пройшов відповідний курс лікування, доказом чого у кримінальному провадженні наявні листки призначення. На даний час також проходить замісну терапію в Українському Центрі трансформації, проте вже зовсім в незначних дозах..
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 22.07.2020№1664 ТОВ «Українська клініка трансформації» отримала ліцензію на проведення господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю організація і управління охороною здоров`я, психіатрія наркологія.
Об`єктивних підстав не довіряти доводам ОСОБА_7 про те, що до лікувального закладу він звернулась з метою вилікуватися від наркоманії, у суду першої інстанції не було, як немає таких підстав і у колегії суддів. Жодного підтвердження того, що обвинувачений проходив лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності матеріали провадження не містять.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в матеріалах провадження відсутня будь-яка інформація про те, що ОСОБА_7 страждав чи страждає на наркоманію і потребує лікування та відсутнє рішення лікарсько-кваліфікаційної комісії щодо встановлення обвинуваченому діагнозу саме «наркоманія», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки по - перше, з 1999 року в Україні офіційно запроваджено міжнародну класифікацію хвороб десятого перегляду (МКХ-10), відповідно до якої усі види залежності від психоактивних речовин кодують у рамках діагностичного модуля F10 F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин» і діагноз «наркоманія» не встановлюється.
А по - друге, з виписки медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 6914 КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.10.2021, вбачається, що рішенням ЛКК від 28.10.2021 ОСОБА_7 був встановлений діагноз F11.30 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни неускладений», що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 дійсно страждав на захворювання з діагнозом F11.30 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, Стан відміни неускладений», ту обставину, що він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркоманії, то наведене вище свідчить про те, що визначені кримінальним законом (ч. 4 ст. 309 КК України) умови ОСОБА_7 виконано, а тому, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах постановив рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 0002695 від 22.10.2021 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України закрито на підставі частини четвертої статті 309 КК України у зв`язку з добровільним лікуванням від наркоманії без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4