Справа №591/1654/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/313/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2022 року, якою було накладено арешт на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2022 року клопотання заступника начальника відділу Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020 було задоволено.

Накладено арешт на вилучене 26 травня 2022 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-мобільний телефон марки Sigma IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_3 ;

-системний блок чорного кольору «Frime Com» та з`єднувальний кабель до нього.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що вилучені речі є предметом вчинення злочину, їх використання необхідне для подальшого проведення слідчих дій, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення злочину і мають доказове значення для кримінального провадження, їх дослідження допоможе встановити істину по справі, визначити спосіб вчинення злочину.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді від 27 червня 2022 року, якою було накладено арешт на вищезазначене майно.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у даному кримінальному провадженні №0000020 за ч.2 ст. 110, ч. 2 ст. 111 КК України оголошено підозру ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 у даному провадженні не має ніякого статусу, він є знайомим ОСОБА_11 , а тому, накладати арешт на його майно законні підстави взагалі були відсутні.

Крім того, апелянт вказує на те, що для доведення того, що вказане майно містить на собі сліди вчинення вказаного злочину, слідча повинна була в цьому переконатись, а враховуючи молодий вік ОСОБА_10 та велике коло осіб останнього, майно у ОСОБА_9 було вилучено безпідставно.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, пояснення представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, заперечення прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що до ЄРДР за № 0000020 від 27 квітня 2022 року були внесені відомості за підозрою громадянина ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111 КК України. При цьому, в клопотанні слідчий чітко та детально викладає обставини, які стали підставою для повідомлення саме ОСОБА_10 підозри у вчиненні вказаних злочинів.

Також, як свідчать матеріали провадження 26 травня 2022 року слідчим в ОВС СВ УСБ України в Сумській області , у період часу з 07 год. 14 хв. до 08 год. 54 хв., на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, був проведений обшук за місцем проживання громадянина ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Sigma IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_3 та системний блок чорного кольору «Frime Com» та з`єднувальний кабель до нього.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, яке вилучене в ході обшуку місця мешкання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , слідчий обґрунтував його тим, що вилучене майно має відомості про обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень, має значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000020, та у разі повернення власнику може бути втрачено або знищено, тому з метою збереження речових доказів слідчий і просив накласти арешт за вилучене майно.

Разом з тим, колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги, та зміст клопотання слідчого про накладення арешту на майно вважає, що клопотання слідчого не містить об`єктивних даних, які б вказували на те, що вилучене саме у громадянина ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 майно: мобільний телефон марки Sigma IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , системний блок чорного кольору «Frime Com» та з`єднувальний кабель до нього, з огляду на обставини, які розслідуються в рамках кримінального провадження відносно громадянина ОСОБА_10 , відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. Колегія суддів зазначає, що у клопотанні лише перераховуються загальні підстави для накладення арешту на будь-яке майно.

При цьому, ні клопотання слідчого, ні додані до нього матеріали не містять відомостей про те, що вилучений за місцем мешкання ОСОБА_9 мобільний телефон, системний блок та з`єднувальний кабель до нього, стосуються обставин кримінального правопорушення № 0000020 від 27 квітня 2022 року за підозрою громадянина ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111 КК України, чи є предметом чи знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, та чи містять відомості про обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінила ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зазначене свідчить про те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон марки Sigma IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_3 та системний блок чорного кольору «Frime Com» та з`єднувальний кабель до нього постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено необхідності накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку місця мешкання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на все майно, яке було вилучене 26 травня 2022 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, слід відмовити.

Крім цього, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу і додаткові доводи представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 які він заявив вже в ході апеляційного розгляду, про те, що вилучені під час обшуку у ОСОБА_9 речі, є недопустимим доказом, з тих підстав, що судове рішення, яким було надано дозвіл на проведення обшуку, було постановлено без фіксації технічними засобами, та надав на підтвердження своїх доводів копію відповідного журналу судового засіданні від 20.05.2022 року, з якого слідує, що розгляд клопотання слідчого про проведення обшуку не фіксувався технічними засобами.

Оскільки п. 4 ч. 3 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, що були отримані, зокрема, під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,412,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2022 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000020 від 27 квітня 2022 року, вилучене 26 травня 2022 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020, вилучене 26 травня 2022 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4