Єдиний унікальний номер 185/3059/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000155 від 05.04.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця міста Павлоград, Дніпропетровської області, з середньою повною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.06.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 121, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання;
- 05.05.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.09.2021 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 391 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. Відбув покарання повністю. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2020 року виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 03.04.2021року, протягом дня, перебував в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Наступного дня, тобто 04.04.2021 року, він згадав, що вдома у колишньої дівчини бачив ноутбук, який лежав в кімнаті відпочинку, та знаючи, що вдома до вечора нікого не буде, в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло. У подальшому, 04.04.2021 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне, повторне викрадення чужого майна, підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де впевнившись, що господарка будинку відсутня за місцем мешкання, він увійшов в відкриту калитку, та опинився на території двору. Далі ОСОБА_3 , підійшовши до будинку виявив, що хвіртка у вікні, яка веде до кухні приміщення будинку, відчинена. Далі, ОСОБА_3 у цей же день, тобто 04.04.2021 року, приблизно о 15 годині 00 годині, перебуваючи біля вказаної хвіртки вікна, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна та тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, з корисливих мотивів, через хвіртку вікна проник до середини будинку АДРЕСА_2 , звідки з кімнати відпочинку повторно викрав ноутбук марки «Samsung NP-R58Y» чорного кольору, вартістю 2166,67 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріального збитку на вказану суму. Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, та суду пояснив, що 03.04.2021 року він за адресою АДРЕСА_3 , будинок не пам`ятає, відпочивав зі своєю дівчиною - ОСОБА_6 , та залишився ночувати. Саме тоді він бачив, що у неї є ноутбук. Наступного дня він прийшов за цією ж адресою що б взяти у борг гроші, та йому ніхто не відчинив двері квартири. У нього були ключі від вхідних дверей, та він не знає де вони ділись. Тоді він побачив, що хвіртка у вікні квартири відчинена, тому вирішив залізти у приміщення, де він поїв, пішов у спальню кімнату, де взяв ноутбук, але з тією метою, що б повернути пізніше, та вважав, що це залишиться не заміченим. Назад він виліз знову ж через хвіртку вікна, та ноутбук здав у ломбард по АДРЕСА_4 , отримавши 800 грн., які витратив на свої потреби. Зробив такий поступок, так як мав тяжке матеріальне становище. Через 2 дні до нього подзвонили працівники поліції, яким він пізніше надавав покази, що саме як та де він взяв ноутбук. Умислу та мотиву вчиняти крадіжку у нього не було, адже це бажання виникло спонтанно, коли йому ніхто не відчинив двері квартири.

Суд оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 недостовірними щодо відсутності у нього умислу та мотиву вчиняти крадіжку, що у нього були ключі від вхідних дверей квартири, та вільний доступ до речей, що взяв він ноутбук з тією метою, що б повернути його власниці пізніше, та вважає їх надуманими, заявленими з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується сукупністю доказів, а саме показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив той факт, що коли він перебував у ОСОБА_6 , то бачив у неї ноутбук, коли йому ніхто не відчинив двері квартири, то він через хвіртку вікна проник в квартиру, забрав ноутбук, та вважав, що це буде непоміченим, здав в ломбард, та гроші витратив на власті потреби, так як у нього було тяжке матеріальне становище, показами потерпілої, свідків, письмовими матеріалами справи, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого знає, він її знайомий, та раніше проживали разом. Потім вони стали жити окремо, а саме вона переїхала в м. Синельніково, та живе там вже приблизно 1 рік. Влючів від будинку у обвинуваченого не було, та вільного доступу до речей як її так її матері обвинувачений вже не мав. В квітні місяці 2021 року, дати вона не пам`ятає, приблизно о 15.00 год., вона разом із своєю мамою, дітьми, та обвинуваченим перебували в АДРЕСА_2 . Коли вона поїхала додому, то від своєї мами дізналася, що зник ноутбук, а саме тоді коли мати була на роботі. Ноутбук належить їй. Потім їй стало відомо, що крадіжку вчинив обвинувачений який проник до будинку через хвіртку вікна, про що вона звернулася із заявою до поліції. Ноутбук їй повернуто, та вона не має до обвинуваченого претензій.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що два роки тому обвинувачений проживав з її донькою - ОСОБА_7 . Станом на 03.04.2021 року донька її жила у м. Синельниково, а обвинувачений проживав разом із своєю мамою в м. Павлограді. 03.04.2021 року обвинувачений перебував у неї в гостях. 04.04.2021року вона була на роботі. Приблизно о 17-00 годині їй подзвонив онук ОСОБА_9 , та повідомив, що не має ноутбуку. Коли вона повернулася додому, то викликала працівників поліції і зрозуміла, що крадіжку міг вчинити обвинувачений. На вхідних дверях квартири замок був цілий. Донька дзвонила ОСОБА_3 , але той не брав трубку. На даний час ноутбук повернутий працівниками поліції її доньці.

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілої, свідка, викладених вище, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочині.

Окрім показань, наданих обвинуваченим, потерпілою, свідком, у судовому засіданні вина ОСОБА_3 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомила про злочин 04.04.2021року о 09.30 годині в приміщенні будинку АДРЕСА_5 , а саме про зникнення ноутбуку марки «Samsung NP-R58Y» чорного кольору. (Том № 1 а. с. 103);

- протоколом огляду від 04.04.2021року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, спеціаліста, за участю власника будинку ОСОБА_8 , було проведено огляд приміщення будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено 3 стрічки слідів пальців рук, врагменти бруду від взуття. (Том № 1 а. с. 45-52а);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 19.04.2021 року, відповідно до якого, за участю потерпілої, підозрюваного, в присутності понятих, ОСОБА_3 розповів та показав про події, які відбулися 04.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому було здійснено відеозапис, який було переглянуто у залі судового засідання, після чого ОСОБА_3 підтвердив факт вчинення крадіжки, та як він переліз через хвіртку вікна, зайшов до кімнати, викрав ноутбук, та відніс його у ломбард. Також, у судовому засіданні він підтвердив, що під час слідчого експеременту, поясненя він надавав добровільно. (Том № 1 а. с. 53-57);

- протоколом огляду від 15.04.2021 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого за участю ОСОБА_8 було оглянуто ноутбук марки «Samsung NP-R58Y» чорного кольору. (Том № 1 а. с. 62-65);

- протоколом огляду відеозапису від 14.04.2021 року, на якому зафіксовано події 04.04.2021 року 16 год. 03 хв. 14 сек., на якому видно, як особа чоловічої статі, яка одягнена у шапку чорного кольору тримає куртку під якою візуально проглядається об`ємний предмет розміром 40 на 25 см. Чоловік ростом приблизно 170 см. середньої статури тіла. Відеозапис було переглянуто у судовому засіданні в присутності учасників провадження. (Том № 1 а. с. 66);

- висновком експерта № СЕ-19/104-21/13019-Д від 20.04.2021 року, відповідно до якого три сліди пальців рук розмірами 30х15 мм. 32х15 мм, 29х9 мм, залишені не ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою (особами). (Том № 1 а. с. 70-79);

- висновком експерта № СЕ-19/104-21/11742-ТВ від 14.04.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість ноутбуку марки «Samsung NP-R58Y» чорного кольору (купувався в 2019 році) на момент вчинення злочину, а саме на 04.04.2021 року, могла складати 2166,67 грн. (Том № 1 а. с. 80-84);

- висновком експерта № СЕ-19/104-21/11119-Д від 06.04.2021 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. Чотири сліди пальців рук розмірами 30x15 мм., 32x15 мм., 29x9 мм., 38x16 мм., які вилучені 04.04.2021року за адресою АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). 2. Слід пальця руки розмірами 38x16 мм. залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3. Три сліди пальців рук розмірами 30x15 мм., 32x15 мм., 29x9 мм. залишені не ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дактилокарта заповнена на ім`я якої, надана на дослідження, а іншою особою (особами). (Том № 1 а. с. 85-94).

Наведені вище докази, на думку суду є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

В зв`язку з зазначеним, та дослідивши і проаналізувавши надані суду докази кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Матеріали досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

У відповідності до Постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №555/2067/18 від 10.09.2020 року "якщо засуджений упродовж досудового розслідування та судового розгляду висував різні версії події кримінального правопорушення, які суперечили одна одній, то суд не зобов`язаний спростовувати кожну з них. Доведеною поза розумним сумнівом вважається та версія, яку було підтверджено належними і допустимими доказами. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено, і обвинувачений є винуватим у цьому. Це питання має вирішуватися на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій".
У своїй Постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №750/11509/18 від 01.04.2020 року зазначив, що "законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».
Те що обвинувачений не бажав повернути ноутбук потерпілій підтверджується тим фактом, що після крадіжки ноутбуку він здав його в ломбард, а гроші використав на особисті потреби. Потерпіла дізналася про крадіжку не від обвинуваченого, а від працівників поліції. Також в судовому засіданні як потерпіла так і свідок ОСОБА_10 , та сам обвинувачений зазначили, що у обвинуваченого не було ключів від квартири, двері в квартиру були зачинені, що виключає потрапляння ОСОБА_3 до квартири вільним шляхом.Із заявою потерпіла звернулася до поліції, та зазначила, що злочин міг вчинити саме обвинувачений.
Право власності порушується винним тоді, коли він за законом не має права володіти, користуватися чи розпоряджатися чужим майном.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 містять усі ознаки об`єкту правопорушення, який характерний для ст. 185 КК України, а саме викрадення ноутбуку, який ОСОБА_3 не належав.
Отже, суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не пребуває, вину не визнав.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, а також думку потерпілої, яка до обвинуваченого не має претензій, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2020 року, за яким він був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, оскільки останній вчинив злочин, не відбувши покарання в період іспитового строку визначеного йому судом.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 ( місяців).

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2020 року, та призначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- ноутбук марки «Samsung NP-R58Y» чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_8 передати за належністю ОСОБА_6 ;
- два CD-R диски з матеріалами відеозапису від 04.04.2021 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .