Справа № 128/3033/20
ВИРОК
Іменем України
06 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

за участю:

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000497 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Вінницького району с. Пултівці, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні має 1 малолітню дитину, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого робітником ТОВ «Євро Львів», раніше несудимого

за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 22.06.2020, близько 21 год. 00 хв., перебував у стані алкогольного сп`яніння неподалік сільського клубу, що по вул. Революційній в с. Пултівці, Вінницького району Вінницької області, зі своїм знайомим ОСОБА_5 . В ході спілкування між останніми виник словесний конфлікт.
В ході виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 .

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 пішов до помешкання своєї колишньої дружини - ОСОБА_7 та на кухні взяв кухонного ножа із коричневим руків`ям, поклав його до правої кишені куртки та повернувся до місця, де перебував ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 дістав правою рукою із правої кишені куртки кухонний ніж та усвідомлюючи, що своїми діями може позбавити життя іншу людину та бажаючи настання таких злочинних наслідків, умисно наніс ОСОБА_5 один удар ножом у ліву ділянку тулуба, тобто в місце розташування життєвоважливих органів. Після нанесеного ОСОБА_6 удару, ОСОБА_5 впав на руку, після чого піднявся та почав тікати, а ОСОБА_6 з метою реалізації умислу, спрямованого на позбавлення життя, утримуючи в руках ніж та бажаючи продовжити свої злочинні та протиправні дії, побіг за ОСОБА_5 , однак побачивши компанію своїх знайомих місцевих жителів, не зміг довести задумане до кінця та залишив місце вчинення злочину, таким чином вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалося втекти та в подальшому його було госпіталізовано до торакального відділення ВОКЛ ім. М.І.Пирогова.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки зліва, проникнення до лівої плевральної порожнини та черевної порожнини з пошкодженням 7-го ребра зліва, міжреберної артерії, лівого купола діафрагми, дна шлунку, які згідно із висновком судово-медичної експертизи №803/921/954 від 21.09.2020 виникли від дії колюче-ріжучого предмету (предметів), за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки проникаючі поранення грудної клітки чи живота являються небезпечними для життя в момент заподіяння, тобто такими, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав частково, лише в тому, що наніс удар та надав суду наступні пояснення. 22.06.2020, в понеділок, він повертався додому ввечері, приблизно о 17 год. 00 хв. Йому зателефонував ОСОБА_8 , запропонував зустрітися; він купив слабоалкогольний напій, а ОСОБА_8 запропонував випити коньяк він випив пів стопки. До них підійшов ОСОБА_5 , поздоровався з усіма, а з ним ні, тоді він почав до нього чіплятися. Вийшла його колишня дружина, подивилася, одразу пішла додому. Він телефонував в поліцію, повідомив, що незнайомий чоловік лізе битися до нього. Колишня дружина сказала, що ножі тупі, він взяв ті ножі, сказав своєму синові, що зараз прийде. Вийшов на вулицю, потерпілий знову почав до нього чіплятися, тоді підійшов його батько, потерпілий погрожував їм обом. Він вдарив ножом потерпілого, той повернувся, став на коліно, почав комусь телефонувати. Він тоді сам телефонував в поліцію, а поліція вже в «швидку», і все розповів. Коли вони приїхали, він показав ножа. Його повезли на експертизу, потім відпустили додому, а вранці вже забрали в ІТТ за ст. 121 КК України. Потерпілого він знає вже років 17, він з ним в «боязливих» стосунках, вони разом працювали в Казахстані. До затримання він працював на будівництві, офіційно, в с. Пултівці; з дружиною він розлучений, дитині допомагає і спиртними напоями він не зловживав. Ножа від крові він помив вдома тому, що злякався; решта 2 ножі залишив. Злякавшись скоєного, він з батьком пішов додому. Згодом його мати ходила до матері потерпілого, а батько ходив до брата потерпілого. Потерпілий не хотів брати гроші від нього сказав, що він буде «сидіти». Пригадує, що під час сварки батько був біля нього, потерпілий сказав, що до батька претензій не має, а має лише до нього. Його вага становить 116 кг, зріст 182 см, він розуміє, що набагато більший за потерпілого, однак ОСОБА_5 дуже скандальна людина, з усіма свариться та до всіх чіпляється; тому він фактично оборонявся від нього. Про скоєне він жалкує, вину визнає лише в тому, що наніс тілесні ушкодження потерпілому і вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки вбивати ОСОБА_5 в нього наміру не було. Заподіяну шкоду потерпілому а ні його батьки, а ні він сам не відшкодовували, оскільки останній не бажав приймати грошові кошти, а наполягав на тому, щоб він сидів у тюрмі. Під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_6 попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 22.06.2020 він повертався додому з роботи, зайшов до матері, взяв у неї банку молока, та проходячи біля будинку культури в с. Пултівці, Вінницького району Вінницької області, побачив групу молодих людей, серед них був ОСОБА_8 , який раніше просив його заступитися за нього від погроз та нападок ОСОБА_6 . Він без бійки намагався пояснити обвинуваченому, щоб не чіпав ОСОБА_8 . Потім обвинувачений втік до будинку колишньої дружини. Через деякий час ОСОБА_6 вийшов уже одягнений в «олімпійку» з довгим рукавом, кивком голови він дав зрозуміти, що запрошує його з`ясувати відносини. Будучи за кущами, він побачив, що до ОСОБА_6 підійшов його батько. Вони обоє здорові чоловіки, а він, набагато менший за статурою, стояв між ними і розумів, що ті переважають в силі. Тоді він зняв з себе сумочку, кинув її на траву; ОСОБА_6 вийняв з під одежі ножа, лезо якого було великим приблизно 25 см і вдарив його під ліву лопатку, в лівий бік, він відчув сильний біль, пішла кров, свідомості він не втрачав, впав на ліве коліно і в напівзігнутому стані почав тікати від нього. Згодом, присутні там хлопці викликали «швидку», поліцію. ОСОБА_6 втік і намагався взагалі втекти з села від скоєного і від відповідальності. До цього у нього з обвинуваченим були неприязні стосунки. Йдучи додому з роботи, він випив бокал пива. Коли ОСОБА_6 наносив удар, то сказав: «На, сука!». Все лезо ножа було в його тілі. Він був прооперований, довго лікувався. Чи був у нього в лікарні ОСОБА_6 він не знає; каяття від нього він не бачив, лише батько хотів, щоб його не «садили надовго». Коли він вийшов з лікарні, то до нього телефонував ОСОБА_6 і матюкався. Ніякої компенсації йому не давали, лише брат обвинуваченого пропонував 10 тис. гривень, однак ця сума замала для відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю. Весь час при судовому розгляді даного кримінального провадження, обвинувачений не намагався вибачитися перед ним, а натомість після судових засідань погрожував йому, що в свою чергу сильно обурює його і тому він просить покарати обвинуваченого суворо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що знайомий як з обвинуваченим, так і з потерпілим, перебуває з ними в нормальних стосунках. 22.06.2020, ввечері, в центрі с. Пултівці, вони з хлопцями сиділи біля клубу, пили коньяк. Підійшов ОСОБА_6 , він був тверезий, а потім ОСОБА_5 , між ними почалася перепалка. ОСОБА_6 покликала жінка. З чого почався конфлікт, він не знає. ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 удар в живіт. Після того, як ОСОБА_6 забрала жінка, він повернувся через хвилин 30, кивнув головою, покликавши ОСОБА_5 , і вони відійшли за ріг, він їх вже не бачив. Чув крики, потім вибіг потерпілий, а за ним ОСОБА_6 , ОСОБА_5 тікав від нього підгинаючи коліна, у того в руках був ніж і він кричав: « ОСОБА_9 », з матами. Вони вибігли навпроти них, а ОСОБА_6 втік. У потерпілого під серцем була масивна кровотеча, він зняв свою футболку, закрив йому рану, викликав «швидку», телефонуючи 2 рази, а хтось інший викликав поліцію. Коли приїхала поліція і запитала ОСОБА_6 де ніж, він вийняв його з кишені. То був той самий ніж, з яким він вибіг з кущів.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що є батьком обвинуваченого, коли син прийшов додому, то до нього хтось зателефонував і він пішов. Через деякий час побачив, що йде його син, а ОСОБА_5 його тягне за руку, не дає йти. Він підійшов до них і ОСОБА_5 сказав, що він має претензії до його сина. Потерпілий зняв свою сумочку, кинув на землю і сказав: «Самі нарвалися!». Самого удару він не бачив, крові на ОСОБА_5 теж не бачив. Чув, як щось впало на землю і бачив, як син потім підняв ножа, поклав в кишеню та пішов додому. Коли син телефонував в поліцію, він не пам`ятає, але телефонував. Потерпілий біг до клубу, син за ним не біг. Коли приїхала поліція, син пішов разом з ними і вони пішли до клубу щось писати. Син видав ножа, його забрали в якийсь пакет.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , в присутності матері ОСОБА_12 , суду показав, що він стояв біля магазину в с. Пултівці і бачив, як йшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та сварилися. Вибіг батько обвинуваченого і той наніс ОСОБА_5 удар ножом в ліву сторону. ОСОБА_5 почав бігти, а ОСОБА_6 кричав: «Стій!» і матюкався. На вулиці було ще світло. Через що був конфлікт, він не знає. ОСОБА_5 впав на ліве коліно, ніж був великий, на ньому була кров. ОСОБА_6 хотів догнати, зробив декілька метрів (2-3), а його батько кричав: «Що ти зробив?!», і вони пішли додому батька. Коли вони проходили повз нього, ОСОБА_6 сказав: «Що ти тут робиш? Вже спати пора!». В руках ОСОБА_6 був ніж, звідки він його дістав, він не бачив. ОСОБА_6 не кидав ножа на землю, весь час тримав його в руках.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши докази, зібрані та надані досудовим слідством, зокрема:

протокол проведення слідчого експерименту від 21.08.2020 (т.2 а.к.п.4 - 6), протокол огляду місця події від 22.06.2020 (т.2 а.к.п. 7 - 9), протокол проведення слідчого експерименту від 24.06.2020 (т.2 а.к.п. 10 - 17), витяг з ЄРДР по кримінальному провадженні №000497 від 23.06.2020 (т.2 а.к.п. 18 - 19), рапорти ч/ч Вінницького РВП ВВП УГНП у Вінницькій області від 22.06.2020 (т.2 а.к.п. 20 - 21), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2020 (т.2 а.к.п. 22), заяву ОСОБА_6 від 22.06.2020 з фотоілюстрацією (т.2 а.к.п. 25 - 26), постанову про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (т.2 а.к.п. 27 ), ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2020 (т.2 а.к.п. 28 - 30), протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.06.2020 (т.2 а.к.п. 31 - 33), ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2020 (т.2 а.к.п. 34 - 37), протокол пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.08.2020 (т.2 а.к.п. 38), ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2020 (т.2 а.к.п. 40 - 42), протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.08.2020 (т.2 а.к.п. 43), висновок судово медичної експертизи №803/921/954, проведеної 28.07.2020 21.09.2020 (т.2 а.к.п. 48 - 50), ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 (т.2 а.к.п. 59 - 61), протокол тимчасового доступу до речей і документів (т.2 а.к.п. 62), висновок судово медичної експертизи футболки, куртки, змивів з рук ОСОБА_6 № 345, проведеної 03.09.2020 17.09.2020 (т.2 а.к.п. 66 - 69), висновок судово медичної експертизи піднігтьового вмісту ОСОБА_6 № 2175, проведеної 03.09.2020 17.09.2020 (т.2 а.к.п. 71а - 73), висновок судово медичної експертизи ножа № 216, проведеної 03.09.2020 25.09.2020 (т.2 а.к.п. 74а - 76), копію паспорта громадянина України ОСОБА_6 (т.2 а.к.п. 77), довідку характеристику з місця проживання ОСОБА_6 (т.2 а.к.п. 78), копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.к.п. 79), довідки КНП «ВОНД «Соціотерапія»» від 23.06.2020 та від 02.07.2020 (т.2 а.к.п. 80 - 81), повідомлення КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» (т.2 а.к.п. 82), повідомлення Вінницької ЦРКЛ від 24.07.2020 (т.2 а.к.п. 83), висновок судово психіатричного експерта № 221 від 10.08.2020 (т.2 а.к.п. 85 - 88), квитанцію №748-20р від 04.12.2020 про отримання на зберігання речових доказів (т.2 а.к.п. 89); прослухавши аудіозапис повідомлення ОСОБА_6 в поліцію; оглянувши диски з: огляду місця події від 22.06.2020, проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 ; оглянувши речові докази, зокрема, ніж, змиви РБК, змиви нігтів, футболку ОСОБА_5 , куртку ОСОБА_6 , суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому злочині.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 115 КК України, вбивство це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК України, характеризується діянням посяганням на життя іншої особи; наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками; факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання незворотної смерті потерпілого. З цього моменту даний злочин вважається закінченим.

Тобто, безпосередня спрямованість на вчинення злочину означає, що особа розпочинає вчинення дій (бездіяльності), передбачених відповідною статтею Особливої частини КК (починає виконувати об`єктивну сторону злочину, ставить об`єкт кримінально правової охорони у стан безпосередньої небезпеки заподіяння йому істотної шкоди).

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 24 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) дій (бездіяльності), безпосередньо спрямованих на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Верховний Суд у своїх рішеннях (Постанова ВСУ від 03.02.2022 у справі № 554/2056/20, Постанова ККС ВС від 20.01.2022 у справі № 200/22286/17, Постанова ККС ВС від 24.06.2021 у справі № 459/2001/18) неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом з метою досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу при замаху на вбивство можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого, однак не призвели до бажаного результату лише в силу обставин, які не залежали від її волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Якщо винна особа відмовилася від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст.15 КК як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

При юридичній оцінці дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд проаналізував усі обставини кримінального правопорушення, а саме: мотив цього діяння - намагання обвинуваченого помститися потерпілому, адже до скоєння злочину між ними відбувся конфлікт, який виник на грунті давніх неприязних стосунків, що підтверджується показами як самого потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , так і показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Зокрема, в ході судового розгляду було встановлено, що між ними відбувся словесний конфлікт, в ході якого потерпілий відштовхнув обвинуваченого, після чого останнього забрала дружина та він пішов додому; поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, який своїми діями фактично спровокував конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 неподалік сільського клубу, що в с. Пултівці Вінницького району Вінницької області, згідно показів потерпілого та свідка ОСОБА_8 в той момент, коли потерпілий сидів на лавочці із своїми знайомими, саме обвинувачений кивнув до нього головою, покликавши таким чином його до себе та те, що з моменту виникнення в нього умислу та до безпосереднього спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому пройшов певний проміжок часу, протягом якого він пішов до домоволодіння колишньої дружини, де в кухні взяв саме кухонний ніж, а не інший менш травмуючий предмет для заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, та повернувся до місця події: саме до того місця, де перебував потерпілий ОСОБА_5 , тобто мав достатньо часу на осмислення власних дій та бажав діяти саме таким чином; його дії у конкретній ситуації, а саме: рішучість та динаміку дій обвинуваченого на місці події, їх раптовість для потерпілого, який несподівано, маючи при цьому можливість здійснити інші дії відносно потерпілого, що в судовому засіданні підтвердив і сам обвинувачений, цілеспрямовано завдав останньому удар ножом зі значною силою в ліву ділянку грудної клітки, тобто в місце розташування життєво важливих органів, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, оскільки проникаючі поранення грудної клітки чи живота являються небезпечними для життя в момент заподіяння, тобто такими, які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю, а після того, як потерпілий ОСОБА_5 почав тікати, ОСОБА_6 намагався наздогнати останнього, щоб нанести ще удари, таким чином довівши свій умисел на вбивство до кінця, що підтверджується як показами самого потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що обвинувачений після удару намагався його наздогнати з ножом в руках, так і показами свідка ОСОБА_8 , який підтвердив в судовому засіданні, що обвинувачений біг за потерпілим з ножом в руках та викрикував «Заб`ю», та свідка ОСОБА_11 , який

підтвердив, що після того, як ОСОБА_6 наніс один

удар потерпілому ОСОБА_5 , останній почав тікати, а за

ним біг обвинувачений з ножом в руках, пробігши при цьому

близько 2-3 метрів та викрикував «Стій»; характер, послідовність, локалізацію тілесних ушкоджень, а саме: нанесення останніх в життєво важливий орган (грудна клітина), механізм їхнього спричинення; обране знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж з

ріжучо - колючою частиною відповідної довжини, достатньої

для заподіяння смерті людини; супроводження насильницьких дій погрозами вбивства після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому

ОСОБА_5 , згідно показів свідка ОСОБА_8 біг за

потерпілим із словами « ОСОБА_14 », який у свою чергу не

погрожував, не ображав обвинуваченого та не мав в руках

зброї, тобто не представляв для нього небезпеки; поведінку його після вчинення злочину обвинувачений втік з місця вчинення злочину, що підтверджується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ; ніж, яким він завдав удар потерпілому, він забрав із собою, після чого його помив, щоб приховати сліди злочину, що підтверджує сам

обвинувачений, який пояснив, що ножа помив, оскільки

злякався; допомоги потерпілому не надав, а лише згодом

повідомив працівників поліції про вчинення злочину, що

лише свідчить про його посткримінальну поведінку, а не щире каяття.

З огляду на обставини, встановлені в судовому засіданні та підтверджуючі їх докази, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_6 суб`єктивної та об`єктивної сторін складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Невизнання вини обвинуваченим в інкримінованому злочині є способом захисту від скоєного та намаганням ухилитися від відповідальності.

Твердження захисту про зміну правової кваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними обставинами про мотив діяння, поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його рішучі дії та знаряддя, яким вчинено інкримінований злочин.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України він відноситься до категорії особливо тяжких, обставини його вчинення, особу винного, те, що він раніше несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він просить покарати обвинуваченого суворо, невідшкодування завданої шкоди.

Згідно висновку судово психіатричного експерта №221 від 10.08.2020 в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 діяння, останній на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь - яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент проведення експертизи ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь - яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_6 представляє підвищену суспільну небезпеку і його виправлення та перевиховання можливе при ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення

засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Цивільний позов ОСОБА_5 слід залишити без розгляду, оскільки він поданий 29.12.2020, після проведення підготовчого судового засідання 19.11.2020, а відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, цивільний позов в кримінальному провадженні може бути пред`явлений лише на двох стадіях: під час досудового розслідування, а також під час підготовчого судового засідання. У випадку пред`явлення цивільного позову під час судового розгляду кримінального провадження, суд залишає позов без розгляду, що не позбавляє особу пред`явити той же позов в порядку цивільного судочинства (науково практичний коментар до ст. 128 КПК України).

Згідно ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2020 накладено арешт на кухонний ніж з рукояткою темного кольору, який було вилучено у ОСОБА_6 та поміщено до паперового пакету НПУ ГСУ жовтого кольору, який було скріплено підписами понятих та слідчого, футболку синього кольору з наявними на ній плямами речовини бурого кольору поміщено до спецпакету НПУ ГСУ №INZ2013610, шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як цілей кримінального провадження.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 128, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 ти (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23.06.2020 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому право звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: кухонний ніж з рукояткою темного кольору, який було вилучено у ОСОБА_6 та поміщено до паперового пакету НПУ ГСУ жовтого кольору, який було скріплено підписами понятих та слідчого, футболку синього кольору з наявними на ній плямами речовини бурого кольору поміщено до спецпакету НПУ ГСУ №INZ2013610, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2020 на кухонний ніж з рукояткою темного кольору, який було вилучено у ОСОБА_6 та поміщено до паперового пакету НПУ ГСУ жовтого кольору, який було скріплено підписами понятих та слідчого, футболку синього кольору з наявними на ній плямами речовини бурого кольору поміщено до спецпакету НПУ ГСУ №INZ2013610, шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як цілей кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити попередній «тримання під вартою».

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1