Справа № 522/5656/22
Провадження №1-кс/522/3107/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання
за участю сторін кримінального провадження:

заявника, захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

17 травня 2022 року до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , подана в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, у якій скаржник просить визнати незаконним затримання ОСОБА_3 від 16.05.2022 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області, негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду, доручити Національній поліції України провести перевірку обґрунтованості затримання ОСОБА_3 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області та повідомити слідчого суддю про наслідки проведення даної перевірки.
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 16.05.2022 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області у приміщенні Київського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 3б, відразу після відмови судом у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України, повторно затримано ОСОБА_3 з метою повторного звернення до суду з застосуванням екстрадиційного арешту та подальшої видачі до Російської Федерації в межах розслідування того самого кримінального провадження у ході якого щойно Київським районним судом м. Одеси відмовлено в екстрадиційному арешті.
Захисники підтримали скаргу, надали пояснення, що по суті зводяться до викладеного в скарзі, вказали на можливість розгляду скарги за відсутності ОСОБА_3 та прокурора.
Прокурор Одеської обласної прокуратури у судове засідання не з`явився. Надав клопотання про відкладення розгляду справи.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про те, що неявка сторін кримінального провадження, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду скарги.

Так, судом неодноразово вжито заходи щодо сповіщення прокурора про дату, час і місце розгляду скарги. Розгляд скарги було неодноразово відкладено.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду скарги, баланс інтересів учасників кримінального провадження у якнайшвидшому розгляді скарги, освідомленість учасників кримінального провадження про розгляд скарги, створення слідчим суддею під час розгляду даної скарги умов для реалізації учасниками кримінального провадження принципу змагальності сторін, достатньої наявності у матеріалах скарги матеріалів для її розгляду, слідчий суддя ухвалив розглянути матеріали справи за скаргою за відсутності ОСОБА_3 та прокурора.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали за поданою скаргою, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 30.04.2022 працівниками поліції складено протокол затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , який знаходиться у міжнародному розшуку за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК РФ, для його фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
02.05.2022 прокурор звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про тимчасовий арешт ОСОБА_3 .
Цього ж дня, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні наведеного вище клопотання та ухвалено рішення негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.
Одразу після проголошення вказаного рішення працівниками поліції, у приміщенні Печерського районного суду м. Києва, затримано ОСОБА_3
04.05.2022 прокурор звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Цього ж дня, слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса відмовлено в задоволенні наведеного вище клопотання та ухвалено рішення негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.
При цьому, слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса в ухвалі від 04.05.2022 встановлено, що 20.03.2020 Державною міграційною службою України ухвалено рішення №81-20 про визнання ОСОБА_3 біженцем. 11.06.2021 Державною міграційною службою України ухвалено рішення № 177-21 про скасування рішення про визнання ОСОБА_3 біженцем, яке на теперішній час оскаржується в судовому порядку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом. Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у разі якщо особа або її законний представник оскаржує рішення в судовому порядку, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні.
З огляду на викладене, слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеса в ухвалі від 04.05.2022 зазначив, що на теперішній час ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» є особою, яка звернулася за захистом в Україні, а за критеріями ст. 1 Конвенції про статус біженців є шукачем захисту та має права, передбачені Конституцією України та Законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.
Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Вимогами ст. 582 КПК України регламентуються особливості затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України. Частиною 6 ст. 582 КПК України передбачено негайне звільнення затриманої особи у разі встановлення обставин, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняється в разі, якщо: під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.
За таких обставин, слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеса в ухвалі від 04.05.2022 вказав, що на час затримання ОСОБА_3 02.05.2022 прокуратурі було достеменно відомо, що останній зберігає статус шукача захисту та не підлягає видачі.
Таким чином, слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеса в ухвалі від 04.05.2022 прийшов до висновку, що винесення судом рішення про екстрадиційний арешт ОСОБА_3 суперечитиме ст. 2 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, адже подальша видача (екстрадиція) цієї особи не можлива.
06.05.2022 ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без змін наведене вище рішення слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 04.05.2022.
Залишаючи без змін судове рішення слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса апеляційний суд погодився з вищевказаними висновками слідчого судді суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вважав голослівними та безпідставними.
Апеляційний суд зокрема зазначав про те, що матеріали справи містять докази, які підтверджують що ОСОБА_3 неоднаразово заохочувався державними органами, громадськими організаціями за гуманітарну допомогу Збройним силам України та був нагороджений відзнакою Президента України "За гуманітарну участь в антитерористичній операції" та відповідною граматою.
Однак, 04.05.2022 відразу після проголошення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса вказаної ухвали від 04.05.2022 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області, у приміщенні Приморського районного суду м. Одеса, знову затримано ОСОБА_3
07.05.2022 прокурор звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Цього ж дня, слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса знову відмовлено в задоволенні наведеного вище клопотання та ухвалено рішення негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.
Проте, 07.05.2022 відразу після проголошення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса вказаної ухвали від 07.05.2022 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області, у приміщенні Приморського районного суду м. Одеса, знову затримано ОСОБА_3
14.05.2022 прокурор звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Цього ж дня, слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса знову відмовлено в задоволенні наведеного вище клопотання та ухвалено рішення негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.
У свою чергу, 14.05.2022 відразу після проголошення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса вказаної ухвали від 14.05.2022 співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області, у приміщенні Приморського районного суду м. Одеса, знову затримано ОСОБА_3
16.05.2022 прокурор звернувся вже до Київського районного суду м. Одеса з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Цього ж дня, вже слідчим суддею Київського районного суду м. Одеса знову, вчетверте, відмовлено в застосуванні до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) та ухвалено рішення негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти.
Однак, після проголошення слідчим суддею вказаного свого рішення, співробітники поліції ГУ НП в Одеській області, в приміщенні Київського районного суду м. Одеса, 16.05.2022, знову затримали ОСОБА_3 з метою повторного звернення до суду з застосуванням екстрадиційного арешту та подальшої видачі до Російської Федерації в межах розслідування того самого кримінального провадження на території РФ та виконання того ж запиту про міжнародну правову допомогу РФ, у ході виконання якого щойно слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відмовлено в екстрадиційному арешті ОСОБА_3 .
Вищенаведені обставини були повідомлені співробітникам поліції адвокатом ОСОБА_3 , не тільки під час указаного, вже загалом шостого його затримання від 16.05.2022, але й під час складання протоколу затримання, в ході якого навіть були надані всі підтверджуючі ці обставини документи.
Відповідно до ч. 7 ст. 582 КПК України, порядок затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України та розгляду скарг про їх затримання здійснюється відповідно до статей 206 та 208 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до вимог ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Згідно ст. 208 КПК України затриманий має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження слідчий, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Корбан проти України» від 09.12.2019 зазначив, що коли постає питання про «законність» взяття під варту, у тому числі, чи було дотримано «порядок, встановлений законом», Конвенція, по суті, посилається на національне законодавство та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Однак дотримання національного законодавства недостатньо: пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, крім цього, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті захисту особи від свавілля. Один зі встановлених практикою Суду загальних принципів полягає у тому, що тримання під вартою вважатиметься "свавільним", якщо, незважаючи на дотримання національного законодавства, матиме місце недобросовісність або введення в оману органами державної влади, або коли органи державної влади нехтують спробами правильного застосування відповідного законодавства.
Щодо повторного затримання заявника Суд зазначає, що воно відбулося через декілька хвилин після його офіційного звільнення. Суд зазначає, що офіційно органи державної влади посилалися на обвинувачення, які відрізнялися від тих, що були підставою для попередньої ухвали про затримання. Однак з тексту наступного клопотання слідчого до суду щодо застосування до заявника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було очевидно, що насправді прокуратура посилалася на ті самі обвинувачення проти заявника, що і раніше, та що було додано лише одне нове обвинувачення. Як і всі інші обвинувачення, це нове обвинувачення було відомо прокуратурі до затримання заявника. Однак, як і раніше, загальна вимога щодо отримання попереднього дозволу суду була проігнорована. Отже, повторне затримання заявника явно не відповідало національному законодавству.
Описана ситуація дає Суду зрозуміти, що органи державної влади діяли недобросовісно, шукаючи привід забезпечити тривале затримання заявника та обійти дію ухвали суду щодо його звільнення. Таке поводження є свавільним, не відповідає принципу юридичної визначеності, а також суперечить принципу верховенства права (див., mutatis mutandis, згадане рішення у справі «Миханів проти України», пункти 87 і 88).
У контексті викладеного Суд доходить висновку, що було порушено пункт статті 5 Конвенції у зв`язку із повторним затриманням заявника.
Водночас, як прокурором районного рівня так і прокурором у провадженні якого наразі знаходяться матеріали екстрадиційної перевірки досі, всупереч вимог п. 2 ч. 6 ст. 582 КПК України, не прийнято рішення про негайне звільнення ОСОБА_3 з під варти, адже вже щонайменше п`ятьма рішеннями судів України різних інстанцій встановлені обставини, за наявності яких видача (екстрадиція) останнього не здійснюється.
Зокрема слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеса в ухвалі від 04.05.2022 вказав, що на час затримання ОСОБА_3 ще 02.05.2022 прокуратурі було достеменно відомо, що останній зберігає статус шукача захисту та не підлягає видачі.
При цьому, наявність цих обставин, за яких видача (екстрадиція) останнього не здійснюється, залишилась проігнорованою співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області та останніми прийнято рішення про закриття протоколу від 16.05.2022 саме затриманням ОСОБА_3 , поміщенням його до ІТТ м. Одеса.
З огляду на викладене, затримання ОСОБА_3 від 16.05.2022, здійснене на підставі одного і того ж запиту компетентних органів РФ і тією ж метою ще одного звернення до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 екстрадиційного арешту, незважаючи на те, що неодноразово слідчими суддями, зокрема цього ж дня слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, було відмовлено в екстрадиційному арешті ОСОБА_3 , а тому таке його затримання є повторним і незаконним, у зв'язку із чим останній підлягає негайному звільненню з-під варти.
Крім того, вказане системне, неодноразове та повторне затримання ОСОБА_3 співробітниками поліції у приміщені судів, відразу після проголошення слідчими суддями судових рішень про його звільнення з під варти, призвело до того, що ОСОБА_3 фактично безпідставно перебуває під вартою вже понад 18 діб, з 30.04.2022, що безумовно свідчить про неналежну правову процедуру застосовану до ОСОБА_3 , порушує його права, свободи та законні інтереси, а отже й суперечить ст. 2 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає обґрунтованою вимогу адвоката про проведення Національною поліцією України перевірки обґрунтованості затримання ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 206-208, 303-309, 372, 582-590 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України щодо затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітниками поліції ГУНП в Одеській області задовольнити.
Визнати затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулося 16.05.2022 року співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області - незаконним.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з під варти в залі суду.
Доручити уповноваженим посадовим особам на здійснення службової перевірки НПУ у встановлений законом строк, провести перевірку обґрунтованості затримання співробітниками поліції ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомити слідчого суддю про наслідки проведення даної перевірки.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: