В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

27 липня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконфіренції угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2022 року за номером 0000609 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванівка, Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21 грудня 2015 року Любашівським районним судом Одеської області за п.6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 20 травня 2022 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи у службовому приміщенні кабінету начальника відділення соціально психологічної служби ДУ ОВК №14, який розташований на 1-му поверсі локальної дільниці №8 гуртожитку для засуджених ДУ ОВК №14, усвідомлюючи, що оперуповноважені ОВ ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» є службовими особами, представниками влади і знаходяться при виконанні службових обов`язків, які відповідно до функцій, у разі наявності оперативної інформації про зберігання заборонених предметів, інших протиправних дій, здійснювати особисті обшуки та обшуки особистих речей засуджених, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на неодноразові попередження оперуповноваженого ОВ ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, у ході спілкування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своєї пропозиції, неодноразово, запропонував ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень, тим самим висловивши пропозицію про надання неправомірної вигоди з метою уникнення відповідальності за повернення виявленого забороненого до зберігання та використання предмету, засудженим та за невжиття заходів щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України, як: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Враховуючи повне визнання підозрюваним ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, 10 червня 2022 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_5 зобов`язувався: беззастережно визнати свою вину у вчиненні зазначеного злочину. Також сторони угоди, домовились про призначення ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 369 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Під час укладання угоди сторонами враховано, що станом на день укладання угоди, згідно вироку Любашівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_7 має невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 11 місяців 8 днів, тому покарання у вказаному кримінальному провадженні сторони угоди визначили відповідно до статті 71 КК України, та відповідно до ч. 1, 3 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, остаточно до відбуття покарання ОСОБА_5 за дійсним вироком, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць з конфіскацією майна.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.
В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, узгоджений вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладена угода підозрюваним та прокурором є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України класифікується як нетяжкий злочин. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали укладену угоду та просять суд її затвердити. Прокурор, також просив затвердити угоду.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) дотримані вимоги ст. ст. 469, 472 КПК України щодо підстав для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого є: щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 має середню освіту, неодружений, немає утриманців, на обліку в РМНПД та РНДХОР не перебуває.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, судом встановлено, ОСОБА_5 відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України. Вчинення ОСОБА_5 нового умисного злочину, свідчить про абсолютне зневажання ним закону і встановлених у суспільстві правил. Така поведінка не може бути визнана допустимою у суспільстві. Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать, що ОСОБА_5 схильний до системного вчинення кримінальних правопорушень, що являється особою виключно кримінальної спрямованості.
З урахуванням викладених обставин, відсутність обставин які обтяжують покарання та наявність обставини яка пом`якшує покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та умов угоди, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати реальне покарання можливе з ізоляцією його від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Оскільки, ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, тому на підставі вимог ч.1 ст.71 КК України суд остаточно призначає йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року яким він був засуджений за п.6 п. 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Частиною 3 ст. 71 КК України визначено, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Судом встановлено, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, а тому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна підлягає приєднанню до постановленого вироку.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Ухвалюючи цей вирок, суд враховує також правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.
А тому суд, реалізуючи відповідне право обвинуваченого, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Отже, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Враховуючи вид покарання, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Одеська виправна колонія (№ 14)», в зв`язку з чим йому на стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід не обирався, суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати не має необхідності.
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки після набрання вироку законної сили конфіскувати; носій електронної інформації, а саме, оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R, 52 X SPEED, 700 MB, 80 min, «RIDATA», одностороннього, з написом «Silver-silver» - зберігати при матеріалах справи.
Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись вимогами ст. ст. 370, 373, 374, 472-475 КПК України, - суд

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Затвердити угоду від 10 червня 2022 року про визнання винуватості укладену між прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим (на час укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Початок нового строку відбуття покарання за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту оголошення вироку суду, тобто з 27 липня 2022 року.
До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не застосовувати.
Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року на мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки.
Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки після набрання вироку законної сили конфіскувати; носій електронної інформації, а саме, оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R, 52 X SPEED, 700 MB, 80 min, «RIDATA», одностороннього, з написом «Silver-silver» - зберігати при матеріалах справи
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя ОСОБА_1