Справа № 496/509/22
Провадження № 1-кп/496/370/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
розглянув у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0001506 від 21.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

В С Т А Н О В И В:
До Біляївського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0001506 від 21.11.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що у секторі дізнання ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0001506 від 21.11.2015 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. В ході досудового розслідування проведено слідчі та розшукові дії, направлені на розкриття кримінального правопорушення, однак, встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося можливим, повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалося.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України відноситься до категорії проступків та з моменту його скоєння минув строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, прокурор, посилаючись на п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України просить суд закрити вказане кримінальне провадження.
Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та просив його задовольнити з підстав, які в ньому викладені.
Потерпілий ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заперечення в якому зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження та просив розглядати справу, у зв`язку з введенням військового стану на території України, за його відсутності та відсутності його представника - адвоката ОСОБА_5 . В своїх запереченнях потерпілий ОСОБА_4 зазначив наступне, що проведене досудове розслідування є неповним та необ`єктивним, оскілки фактично роками жодних слідчих дій на встановлення обставин, вчиненого кримінального правопорушення відносно нього проведено не було, а лише безпідставно приймались рішення про закриття кримінального провадження. Так, не проводились слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме: не встановлено осіб, причетних до його вчинення, не встановлено місця знаходження зброї (пістолету) з якої йому було спричинено вогнепальне поранення та обстріляний його автомобіль, не встановлено на кого зареєстровано даний пістолет, хто ним володіє, чи є це володіння зброєю законим, не прийняті міри (20-21 листопада 2015 року) для збереження місця події та речових доказів, з місця події не вилучені гільзи та пулі та не проведені по ним криміналістичні експертизи, не долучено до кримінального провадження в якості речового доказу прострілене колесо від автомобіля потерпілого та не проведена криміналістична експертиза цього колеса на предмет встановлення характеру пошкодження та виявлення кулі, не встановлено автомобіль ВАЗ 2107 у якому пересувався нападник, не встановлені особи які були разом з нападником під час скоєння нападу на потерпілого, не встановлено особу якій належить автомобіль ВАЗ 2107 (не перевірено цей автомобіль по базах даних), не проведено інших слідчих дій спрямованих на розкриття цього правопорушення. Крім того, судова - медична експертиза призначена та проведена передчасно, висновок №331 від 25.11.2015 року, в цей час він ще знаходився на лікарняному, огляд місця події був проведено формально, не залучався до огляду місця події експерт-спеціаліст та не застосовувалося спеціальне обладнання для встановлення траєкторії польоту кулі та визначення місця куди могла впасти гільза, не призначена та не проведена криміналістична експертиза його автомобілю, який був обстріляний нападником. Так, нападник не тільки вистрілив в нього і завдав вогнепального поранення, а також обстріляв його автомобіль. Слідством не прийнято до уваги, що з нападником було ще двоє чоловіків, яких він сприймав як підтримку чоловіка який напав на нього та вважав що вони діють разом і здійснюють на нього психологічний тиск своєю присутністю.
Потерпілий вважає, що кваліфікація за ч.2 ст. 125 КК України правопорушення вчинене стосовно нього є невірною, оскільки досудовим слідством не дана належна правова оцінка діям чоловіка, який цинічно напав на нього, його агресивної поведінки. Нападник в момент нападу на ОСОБА_4 реально загрожував його життю та здоров`ю своїми діями, зброєю (пістолетом) яку мав при собі та використав її вистріливши в нього та поранив, висказував в його адрес погрози та необґрунтовані і безпідставні вимоги.
Таким чином, потерпілий вважає, що проведені органом досудового розслідування слідчі дії не свідчать про ефективність розслідування, у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового слідства за шість із половиною років не здійснювалось розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
Крім того, вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_3 , надане до суду є не тільки передчасним та необґрунтованим, а також направлене прокурором який не має на не законних повноважень з кримінального провадження №0001506 від 21.11.202015 року, що ставить під сумнів легітимність його процесуальних дій.
Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали досудового розслідування та вислухавши пояснення прокурора, врахувавши думку потерпілого суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.11.2015 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , звернувся із заявою про те що 20.11.2015 року біля 18.00 годин невстановлені особи знаходячись на вулиці біля його будинку спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальної рваної рани правого бедра, після чого пошкодивши колесо його автомобілю "Фольксваген ЛТ 35" д.з. НОМЕР_1 , з місця події зникли.
Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР 21.11.2015 року за №0001506, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001506 від 21.11.2015 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито.
Постановою Іллічівської місцевої прокуратури від 06.04.2017 року постанову слідчого Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 від 22.03.2017 року про закриття кримінального провадження скасовано.
Згідно Дорученню про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК дізнавачем СД ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 від 13.01.2022 року доручено виконати слідчі розшукові дії: встановити свідків та очевидців учиненого кримінального правопорушення та допитати їх в якості свідків щодо обставин вказаного злочину; встановити місцезнаходження особи яка вчинила правопорушення, яку опитати та зібрати характеризуючий матеріал; встановити наявність камер відеоспостереження на місці події, з метою вилучення архівного відеозапису; провести інші слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виявлення кримінального правопорушення.
Згідно Рапорту б/н б/д оперуповноваженого СКП ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 в ході виконання зазначеного доручення, були проведенні заходи направлені на встановлення місцезнаходження особи яка вчинила правопорушення, встановлення камер відеоспостереження на місці події, з метою вилучення архівного відеозапису, встановлення додаткових свідків, але досягнути позитивного результату не надалось можливим.
Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, на який посилається прокурор звертаючись з клопотанням про закриття кримінального провадження до суду, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.
Тобто, за змістом вказаної норми, з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, може бути закрито кримінальне провадження лише у тому разі коли буде встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено, але з моменту його вчинення спливли строки притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, а під час проведення досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому суд вправі констатувати факт не встановлення органом досудового розслідування особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, лише після з`ясування питання про виконання органом досудового розслідування усіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного розслідування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
У ч.4 ст. 284 КПК України вказано, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).
Відповідно до положень ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Разом із тим, при проведенні досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні зазначені вимоги процесуального закону щодо повного та об`єктивного досудового розслідування слідчим та прокурором не виконані.
Так, з часу відкриття вказаного кримінального провадження (з 21.11.2015 року по 28.01.2022 року) досудовим слідством виконано наступне: 20.11.2015 року - допит потерпілого, 20.11.2015 року - огляд місця події, 21.11.2015 року - огляд місця події, 24.11.2015 року - постанова про призначення експертизи, 25.11.2015 року висновок експерта, 24.11.2015 року - доручення про проведення слідчих (розшукових дій), 27.04.2016 року відповідь, 07.04.2016 року допит свідка ОСОБА_9 , 23.04.2016 року допит потерпілого, 22.03.2017 року - постанова слідчого ОСОБА_6 , про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, 06.04.2017 року - постанова прокурора ОСОБА_10 , про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, 08.04.2021 року - постанова про призначення групи прокурорів, яка не підписана керівником прокуратури, 16.03.2021 року - постанова про створення групи дізнавачів, 13.01.2022 року - доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, без дати та номеру - рапорт на доручення, 28.01.2022 року - клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.
Таким чином, вбачається, що в рамках вказаного кримінального провадження, не проведено належних дій, передбачених КПК України для встановлення обставин, які підлягають встановленню у ході досудового розслідування, зокрема, чи дійсно подія кримінального правопорушення мала місце, осіб причетних до неї, де коли та за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення, яким чином воно здійснювалось.
Вказані обставини свідчать, що доводи прокурора про те, що у ході досудового розслідування було проведено всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню, проте не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості конкретної особи причетної до скоєння вказаного кримінального правопорушення, та вичерпані всі можливості отримати нові докази, є такими що не відповідають дійсності.
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не містить аналізу матеріалів та доказів, які би свідчили про те, що кримінальне правопорушення мало місце і що наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, що виключає можливість закриття судом кримінального провадження з підстав закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки не встановлення події та складу кримінального правопорушення є підставою для закриття слідчим або прокурором кримінального провадження на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Викладені вище обставини виключають можливість закриття судом кримінального провадження з підстав не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки не встановлення події та складу кримінального правопорушення є підставою для закриття слідчим або прокурором кримінального провадження на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім того, попри знаходження у матеріалах кримінального провадження постанови Іллічівської місцевої прокуратури від 06.04.2017 року (а.с.42-43), відповідно до якої постанову слідчого Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 від 22.03.2017 року про закриття кримінального провадження - скасовано та дорученню про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК дізнавачем СД ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 від 13.01.2022 року (а.с.44-45) відповідно до якої доручено виконати слідчі розшукові дії, згідно Рапорту б/н б/д оперуповноваженого СКП ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 в ході виконання зазначеного доручення, - досягнути позитивного результату не надалось можливим (а.с.46). Крім того, в матеріалах, наданих прокурором, відсутня і постанова про зміну порядку досудового розслідування та визначення органу досудового розслідування.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття вказаного кримінального правопорушення, не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво були неналежними.
Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 09.11.1995 року (далі Конвенція).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 ст. 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, публічність.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на досудове розслідування кримінального провадження №0001506 від 21.11.2015 року, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимогі ефективності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Отже, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для закриття вказаного кримінального провадження, оскільки не в повному обсязі проведені всі слідчі (розшукові) дії для встановлення винної особи, з урахуванням того, що ані слідчим, ані прокурором не виконано всіх процесуальних дій.
За таких обставин, досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.
Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, а матеріали кримінального провадження №0001506 від 21.11.2015 року слід повернути прокурору для організації проведення досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 25, 284, 314, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0001506 від 21.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України - відмовити.
Матеріали кримінального провадження №0001506 від 21.11.2015 року повернути прокурору Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1