Справа № 201/5382/22
Провадження № 1кп/201/704/2022
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
13.07.2022 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи на ділянці місцевості біля будинку №18 розташованого по вул. бульвар Слави у м. Дніпро, на землі помітив згорток з ізолюючої плівки жовтого кольору, підійнявши та перевіривши вміст, виявив, що в середині знаходиться прозорий сліп-пакет з вмістом речовини кристалічного походження білого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).
ОСОБА_2 , розуміючи, що знайдена ним речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), діючи умисно, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, поклав вищевказаний згорток з ізолюючої плівки жовтого кольору, в якому знаходиться прозорий сліп-пакет з його вмістом до правої передньої кишені своїх шортів, таким чином незаконно умисно придбав та почав зберігати при собі речовину масою 0,4007 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP, маса якого становить 0,2946 г., та почав пересуватись пішим ходом вулицями м. Дніпро.
В цей же день, тобто 13.07.2022, ОСОБА_2 , пересуваючись пішим ходом по бульвар Слави у м. Дніпро, маючи при собі незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), був зупинений співробітниками поліції біля буд. 18 по вул. бульвар Слави, у м. Дніпро та під час огляду місця події за вказаною адресою, в період часу з 13 години 20 хвилин до 13 години 45 хвилин у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено речовину масою 0, 4007 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого становить 0,2946 г, яку ОСОБА_2 , умисно незаконно придбав та зберігав при собі у правій передній кишені своїх шортів, з метою особистого вживання, без мети збуту.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_2 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
09.08.2022 року до суду надійшов обвинувальний акт із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, також додана письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності його захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту заяви, обвинувального акту та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання, суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога він не перебуває, офіційно не працює, раніше не судимий.
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.
За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на певний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100, 124 КПК України.
Судові витрати в розмірі 1510 гривень 24 копійок за проведення експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1510,24 гривень.
-Мобільний телефон марки «iPhone 5s» IMEI НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , - залишити останньому за належністю (а.п. 20);
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1