Справа № 727/7448/22
Провадження № 1-кс/727/2236/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року м.Чернівці
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 перевіривши матеріали клопотання представника ТОВ «Юнайтед Табако» - адвоката ОСОБА_2 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні ЄРДР №000002 від 17.01.2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
Заявниця звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці із клопотанням про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні ЄРДР №000002 від 17.01.2020 року.
Аналізуючи зміст клопотання, слідчий суддя вважає, що його слід повернути з огляду на наступне.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.
Зі змісту клопотання слідує, що в зв`язку із тим, що кримінальне провадження №000002 від 17.01.2020 року на даний час закрите, заявниця просить на підставі ч.1, п.1 ч.6 ст. 100 КПК України повернути ТОВ «Юнайтед Табако» речові докази, вилучені в рамках кримінального провадження ЄРДР №000002 від 17.01.2020 року, а саме: «..тютюн (табак), який був розфасований в картонні коробки з-під «бананів» та більші по об`єму картонні коробки сірого кольору. Всього було виявлено 224 коробки з-під «бананів» середньою вагою 16,5 кг; та виявлено 68 коробок тютюну (табаку) сірого кольору по 21,5 кг в середній вазі».
Так, відповідно до норм на підставі яких подано клопотання, зокрема ч.1 ст. 100 КПК України встановлює, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. А п. 1 ч.6 ст. 100 КПК України вказує, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Зазначені норми тільки визначають дії сторони кримінального провадження із речовими доказами під час досудового розслідування та не стосуються кримінальних проваджень досудове розслідування у яких закінчено. Також дані норми кримінально-процесуального законодавства не встановлюють порядку звернення із клопотаннями про вирішення долі речових доказів та не наділяють слідчого суддю повноваженнями приймати на підставі них рішення.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Питання про долю речових доказів у закритих кримінальних провадженнях законодавцем врегульовано, зокрема у ч.9 ст. 100 КПК України, яка визначає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:
1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);
2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;
3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;
4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;
6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.
Пов`язаними особами засудженого є юридичні особи, які при його сприянні отримали у власність чи користування зазначене майно.
Якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна;
7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Таким чином, оскільки у закритому кримінальному провадженні розгляд клопотань і прийняття на підставі ч.1, п. 1 ч.6 ст. 100 КПК України рішення про повернення речових доказів власнику не належить до компетенції слідчого судді, і дані норми не уповноважують заявника на звернення із такими клопотаннями, тому клопотання представника ТОВ «Юнайтед Табако» - адвоката ОСОБА_2 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні ЄРДР №000002 від 17.01.2020 року слід повернути заявнику.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 100, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника ТОВ «Юнайтед Табако» - адвоката ОСОБА_2 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні ЄРДР №000002 від 17.01.2020 року повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1