Справа № 357/6164/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0001578 від 07.07.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11.02.2015 року вироком Святошинського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;
- 27.07.2017 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 05.10.2017 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений з Житомирської ВК (№4) 18.05.2020 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 02 місяці 30 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

15 лютого 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , спільно із особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, проживав разом в будинку АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 за дозволом ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 та особи, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 попередньо домовившись з особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, про крадіжку чавунних батарей належних ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, від`єднали чавунні батареї від металевих труб в кімнатах будинку, до яких вони були приєднані, тим самим здійснили крадіжку чавунної батареї розміром 7 секцій, в кількості 1 штука, вартістю 420 грн. та чавунних батарей розміром 6 секцій, в кількості 4 штуки, вартістю 360 грн за одну штуку, загальною вартістю 1440 грн. Після чого ОСОБА_3 разом з особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, 17 лютого 2022 року, ОСОБА_3 попередньо домовившись з особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, про крадіжку газового котла «Данко 630 Eurosit» належного ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, здійснили крадіжку газового котла «Данко 630 Eurosit» вартістю 3450 грн. Після чого ОСОБА_3 разом з особою, кримінальне провадження, щодо якої виділено в окреме провадження, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5310 гривні 00 копійок.
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні надано угоду від 05.09.2022 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 185 КК України у зазначеному кримінальному правопорушенні
Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, узгоджено звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала угоду, просила її затвердити на викладених в ній умовах. Повідомила, що шкода відшкодована, цивільний позов просила залишити без розгляду. Зазначила, що це її добровільна позиція та їй повністю зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Вибачився перед потерпілою. Підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.
Захисник ОСОБА_6 підтримав угоду, просив її затвердити.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Ініціювати укладення угоди про примирення має право лише потерпілий чи обвинувачений (підозрюваний) . Домовлятися стосовно укладення угоди про примирення можуть також захисник, представник потерпілого, законний представник або інша особа, погоджена сторонами, за винятком слідчого, прокурора або суду.

Угода про примирення, являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного їх випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.
Цілком очевидно, що в силу публічного характеру кримінально-правового регулювання угоді про примирення повинна відводитись другорядна роль у забезпеченні балансу інтересів. Проте індивідуальне регулювання учасників конфлікту залежить не тільки від угоди сторін, але і здійснюється завдяки волі осіб, які приймають рішення про примирення, а також норм кримінального процесуального закону, яке передбачає можливість примирення тільки за окремими категоріями злочинів.
Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.
У наданих суду матеріалах справи не міститься нічого, що дозволило б не погодитися з укладеною угодою, зміст цієї угоди не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення для цілей норм частини третьої статті 469 і пункту 7 статті 474 КПК України.
Норми статей 468 і 469 КПК України в поєднанні з положеннями пункту 7 статті 474 цього Кодексу є втіленням основних цінностей інституту примирення. Тому при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів невеликої тяжкості - двооб`єктного (багатооб`єктного) злочину, суд має керуватись не тільки формальними вимогами цих норм щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а чітко дотримуватись їх засадничих принципів.
При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також, судом зясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 11.12.2015 № 13 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Вказаним вимогам закону узгоджене сторонами угоди про примирення покарання та звільнення від його відбування, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України, відповідає.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Враховуючи, що судом визначено покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_3 обов?язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Цивільний позов по справі, з урахуванням відшкодування шкоди та позиції потерпілої, залишити без розгляду.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 05 вересня 2022 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 3 роки.
На підставі п. 1, 2 частини 1, п. 4 частини 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов?язання.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до суду;
2. не відлучатися за межі Білоцерківського району Київської області без дозволу суду;
3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1