печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

13 червня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості призначення кримінального провадження у судове засідання,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на його невідповідність вимогам визначеним ст.291 КПК України, посилаючись на неконкретність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, відсутність опису суб`єктивної сторони складу злочину, що йому інкримінується, порушення підслідності, яка віднесена до Національного антикорупційного бюро України та незаконність складання прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважав за можливе призначити обвинувальний акт у судове засідання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, що чітко має бути викладено в даному обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, бо не містить формулювання обвинувачення, в ньому відсутня чітка вказівка на елементи складу кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 , а також положення обвинувального акта суперечать один одному.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, в ході виконання будівельних робіт за договором підряду, укладеним між ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної ради України» як замовником та ТОВ «Гелон груп» як підрядником. Водночас, згідно з одними положеннями обвинувального акту вказаний договір підряду було укладено 23.11.2016, відповідно до інших 26.12.2016. Вказана неузгодженість не дозволяє однозначно встановити як час вчинення кримінального правопорушення, так і його обставини.

У свою чергу, формулювання обвинувачення за текстом акту повністю тотожне викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тобто, всупереч вимог ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. Тому такий елемент акту як формулювання обвинувачення в ньому відсутній.

Окрім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що вчинено в особливо великих розмірах. Попри це, в обвинувальному акті не конкретизовано в чому полягає розтрата, якими службовими повноваженнями зловживав обвинувачений, на якій підставі зроблено висновок про віднесення його до категорії службових осіб, а також не розкрито таку обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони як корисливий мотив. Так, прокурором в обвинувальному акті не визначено - хто саме і коли отримав можливість розпоряджатися грошовими коштами, що були перераховані за виконання робіт за договором підряду, а також те, що ОСОБА_5 мав якесь відношення до підрядної організації, в тому числі й чи отримував такі кошти. Так само відсутні будь-які посилання на те, що роботи за договором підряду не були проведені.

Також через відсутність формулювання обвинувачення та внутрішню суперечність змісту акту не можна однозначно визначати час вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, та відповідно кратність предмету злочину як неоподатковуваному мінімуму доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, так і розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення. Вимога відображення вказаних обставин є не тільки є обов`язковою складовою формулювання обвинувачення, але й прямо впливає на вирішення процесуальних питань, пов`язаних з дотриманням правил підслідності під час розслідування та звернення прокурора до суду з обвинувальним актом за фактом вчинення корупційного кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону висунуто не конкретне.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні ЕСПЛ «Маттоціа проти Італії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні ЄСПЛ, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Окрім того, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено повні відомості щодо потерпілого, а саме не зазначено адресу ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України, данні про його представника, з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адреси перебування.

Інші обставини, на які посилається в своєму клопотанні сторона захисту не є на даний час підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1