Справа № 458/647/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження
сторона обвинувачення:
прокурори Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,
потерпіла - ОСОБА_4 ,
сторона захисту обвинувачений ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2022 року № 0000342 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Верхнє Висоцьке Турківський район Львівська область, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, працездатний не працює, не є особою з інвалідністю, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх осіб не має, раніше судимий 03.05.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України Залізничним районним судом м. Львова до 4 років 2 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 20.07.2022 року приблизно о 18.00 год, не маючи права на керування транспортними засобами, керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ 21072» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , не дотримуючись вимог «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (п. 2.9.а); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1.); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1.); у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (12.4); водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 ПДР (п. 12.9.6); водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1); рухаючись автомобільною дорогою «Бориня - Мохнате» в напрямку до с. Мохнате Стрийського району Львівської області, перебуваючи в межах населеного пункту с. Нижнє Висоцьке Стрийського району Львівської області поблизу будинку №97 по вулиці Центральна, грубо порушивши вимоги Розділу 12 п.п. 12.1. ПДР, проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись на підйом дороги з поворотом дороги праворуч відносно напрямку його руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням транспортного засобу та без причин технічного характеру допустив виїзд на ліве узбіччя, де зіткнувся з металевою огорожею житлового будинку та в`їхав в сам будинок АДРЕСА_2 , в результаті чого пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21072» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала закритий перелом нижнього кінця лівої променевої кістки, садна на волосяній частині голови, синець на лівому плечі, забій м`яких тканин лівої гомілки, синці на правій гомілці, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Дії ОСОБА_5 виразились у тому, що не маючи права на керування транспортними засобами, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху - проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись на підйом дороги з поворотом дороги праворуч відносно напрямку руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням транспортного засобу та без причин технічного характеру допустив виїзд на ліве узбіччя, внаслідок чого спричинив потерпілій особі середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Позицій учасників судового провадження.
Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що провина ОСОБА_5 , незважаючи на його повне визнання своєї вини, доводиться здобутими доказами на досудовому розслідуванні доказами, просив такі докази долучити до матеріалів кримінального провадження. Також звернув увагу, що 22.09.2022 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілою і підозрюваним. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Позиція потерпілої.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вказала, що підписала угоду, просила суд затвердити угоду про примирення між потерпілою і підозрюваним, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має.
Позиція обвинуваченої особи.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення між потерпілою і підозрюваним, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. В судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді,
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою особою та підозрюваним, суд виходить з наступного.
Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.
Згідно з даною угодою про примирення між потерпілою і підозрюваним сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.286-1 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення; щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Також, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.1 ст.286-1 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 зазначеної статті визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим морже бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що 22.09.2022 року між потерпілою ОСОБА_4 та підсудним (на момент підписання підозрюваним) ОСОБА_5 укладена угода про примирення, яка була скерована до суду разом із обвинувальним актом.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Дане кримінальне правопорушення, санкцією ч.1 ст.286-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.
Згідно ч.ч.1,2 ст..12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, кримінальним проступком є передбачене КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, у зв`язку з чим дане правопорушення, є кримінальним проступком.
Згідно ч.ч.3,4,5 ст..12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст..66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст..67 КК України, є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст..476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Судом також встановлено, що укладання угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст.472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку та стягнення процесуальних витрат), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначенні ст..471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої злочином, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст..473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про примирення між потерпілою і підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про про примирення між потерпілою і підозрюваним суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
В постановах Верховного Суду від 27.02.2018 в справі №203/378/17 та 29.11.2018 в справі №761/6774/16-к міститься посилання на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в п.12 якої зокрема зазначено, що «чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні».
Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.
У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.
В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.
Потерпіла ОСОБА_4 претензії матеріального та морального характеру не висувала, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.
У кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта.
Оскільки по справі наявні процесуальні витрати, суд в такому випадку вирішує дане питання. Оскільки по справі залучалися експерти Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 10.08.2022 № СЕ-19/114-22/12854-ІТ витрати на проведення якої склали 1887, 80 грн, на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 22.08.2022 № СЕ-19/114-22/13857-ІТ витрати на проведення якої склали 1887,80 грн.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
В кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувалися, у зв`язку з чим дане питання судом не вирішується.
Стосовно ОСОБА_5 в ході досудового слідства не обирався запобіжний захід.
Суд не вбачає підстав і потреби в зміні або в обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.
Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_5 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.
Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7,8,9,30-33,110,314,369-371,373,374,376, 473,475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2022 року № 0000342 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, укладено 22.09.2022 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК КК України та призначити йому згоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на даній стадії не обирати до набрання вироком законної сили.
Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були оголошені прокурором в судовому засіданні і долучені судом до матеріалів кримінального провадження, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - зберігати при кримінальній справі.
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 в користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 10.08.2022 № СЕ-19/114-22/12854-ІТ витрати на проведення якої склали 1887,80 грн, на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 22.08.2022 № СЕ-19/114-22/13857-ІТ витрати на проведення якої склали 1887,80 грн, а всього разом 3775,60 грн, за наступними реквізитами: Одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; Код отримувача: (ЗКПО) 38008294; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA0013933.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст..394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6,7 ст. 474 КПК України.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку підозрюваним, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілій особі та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1