БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №946/2162/20
Провадження №1-кп/497/5/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження №0000113 від 20.01.2020 року відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ізмаїл Одеської області, зі слів має вищу освіту, є приватним підприємцем, одружений, має малолітню дитину, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

- який обвинувачується за ст.296ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.01.2020 року приблизно о 18:30 годині (точний час не встановлено) ОСОБА_11 , перебуваючи у громадському місті біля кафе «Кораблик», що розташоване за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Фортецька,2-п неподалік від Ізмаїльського меморіального парку, реалізуючи свій неправомірний намір, що в нього виник раптово з хуліганських мотивів, та який був направлений на вчинення хуліганських дій, не зважаючи на дріб`язковість ситуації влаштував словесну суперечку з гр. ОСОБА_9 , яка закінчилася тим, що гр. ОСОБА_9 разом зі своїм товаришем ОСОБА_13 , для уникнення продовження конфлікту направився у протилежний бік від ОСОБА_11 у напрямку вул.Фанагорійська в м.Ізмаїлі. Однак ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію своїх протиправних умисних дій з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадських порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, направився слідом за ОСОБА_9 , та, побачивши, що той повертається, порівнявшись з ним, прагнучи показати свою зневагу до встановленого порядку, а також протиставити себе йому й самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, поєднуючи свої дії з застосуванням заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета пристрою травматичної дії марки «Т-Яех» № НОМЕР_1 (пістолета з гумовими кулями), безпричинно здійснив постріл у ліве стегно ОСОБА_9 , завдавши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді вогнепального кульового сліпого поранення лівого стегна з пошкодженням м`яких тканин, а також, відразу ж після пострілу, своєю правою рукою з пістолетом в ній наніс ОСОБА_9 один удар у ліву брів, спричинивши забійну рану лівої брови.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_11 скоїв злочин, передбачений ст.296ч.4 КК України, за кваліфікуючими ознаками хуліганства, тобто, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296ч.4 КК України, але не заперечував вчинення ним вищевказаних дій щодо потерпілого ОСОБА_9 , та, стверджуючи, що захищався, пояснив, що він, обвинувачений, є приватним підприємцем і власником кафе, що розташоване на березі річки Дунай в м.Ізмаїл. На момент подій цей заклад мав назву «Кораблик», але наразі він перейменований на «Fat Cat» («Жирний кіт»). В цьому закладі відвідувачі можуть поїсти, є алкогольні напої, ввечері караоке. В той день 19.01.2020р. було свято водохреща. Приблизно біля 18:00 години до закладу прийшов ОСОБА_9 з товаришем, з якими він, ОСОБА_11 , раніше не був знайомий. ОСОБА_9 був напідпитку це відразу впадало в око, вів себе відповідно розв`язно, чіплявся до працівників закладу, вживав ненормативну лексику, поліз з обіймами до ОСОБА_14 дівчини, що вела караоке і співала, з-за чого він, обвинувачений, змушений був підійти з метою, начебто замовити пісню, але для того, щоби ОСОБА_9 відійшов, а потім зробити ведучій зауваження. При відвідувачах він, ОСОБА_11 , представляється менеджером, щоби не викликати зайвих конфліктних ситуацій. Після того, як ОСОБА_9 пішов, він, ОСОБА_11 , попросив ОСОБА_14 вийти о курилки, щоби поговорити за її поведінку, яка не відповідала нормам цього закладу. Коли вони ОСОБА_11 з ведучою розмовляли у курилці, яка представляє собою огороджений навіс біля приміщення закладу, він, обвинувачений, почув, як щось дуже сильно гупнуло у стіну закладу, яка є залізною. Швидко вийшовши на звук до того боку закладу, звідки він пролунав, побачив двох чоловіків, як потім дізнався, їх звуть ОСОБА_9 і ОСОБА_15 . Він, ОСОБА_11 , зрозумів, що то хось з них вдарив у стіну закладу, який він, ОСОБА_11 , особисто, з любов`ю і ретельно обладнував і працював в ньому, намагаючись створити для відвідувачів затишну і приємну обстановку для відпочинку. З того боку закладу, де був удар, розташовані зовнішні блоки кондиціонера, тому, побоюючись, що може бути пошкоджено дороге обладнання, він, звісно, розхвилювався, і емоційно зробив тим хлопцям зауваження, намагаючись пояснити, що влаштувати, обладнати і утримувати такий заклад дуже дорого, тому шкодити його неможна. На що ОСОБА_9 у відповідь висловився нецензурною лайкою, та поліз у бійку. Його товариш, що був з ним ОСОБА_13 також дав йому, ОСОБА_11 , ляпаса, і невідомо чим би усе закінчилося, якби до них не вийшов працівник закладу мангальщик, і не почав друзів ОСОБА_9 і ОСОБА_13 заспокоювати. ОСОБА_9 і ОСОБА_13 пішли собі, а він, ОСОБА_11 , пішов до свого автомобіля, який був припаркований тут же, біля виходу, щоби взяти свою барсетку,

в якій був телефон, бо вирішив викликати охорону, з якою в нього була угода. Взявши барсетку, він пішов у тому напрямку, куди пішли ОСОБА_9 з товаришем. оскільки побоювався, що вони можуть продовжити спричиняти шкоду його, обвинуваченого, майну знову ж, побоюючись за зовнішні блоки кондиціонерів. Він відійшов недалеко від свого закладу і побачив, як йому назустріч йде ОСОБА_9 , сам, і який, підійшовши ближче, почав нецензурно лаятися і накинувся на нього, ОСОБА_11 , з кулаками, погрожуючи спричинити неприємності йому, обвинуваченому, його закладу і всій родині. Оскільки в нього, ОСОБА_11 , маленька дитина, він, побоюючись за шкоду, яку міг нанести потерпілий йому, ОСОБА_11 , і його дитині і дружині, захищаючись, зробив два постріли з пістолета резиновими кулями: один вниз, попереджаючий, щоби ОСОБА_16 не наближався, але, оскільки ОСОБА_9 продовжував погрожувати, вистрелив й в нього, намагаючись не влучити у важливі органи. Потім він, обвинувачений, сам же викликав швидку допомогу і повідомив поліції.

Захисник ОСОБА_17 адвокат обвинуваченого, вважаючи, що дії ОСОБА_11 не підлягають кваліфікації за ст.296ч.4 КК України, оскільки в обвинуваченого не було наміру вчиняти правопорушення, пославшись на висновки пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22.12.2006р. №10, вважає, що ці дії підлягають кваліфікуванню за ст.125ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, вимоги цивільного позову задовольнити частково, оскільки вони в повному обсязі не доведені достатніми доказами і носять ознаки наміру збагачення потерпілого за рахунок обвинуваченого через наслідки ненавмисних дій обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив суду, що він з товаришем дитинства, з яким проживає по сусідству ОСОБА_18 , 19.01.2020р. ближче до вечора біля 17-ї 18-ї години вирішили піти на ОСОБА_19 скупатися, оскільки було свято водохреща. ОСОБА_20 не купався, а він, потерпілий, скупався. Потім вони вдвох вживали на березі горілку, щоби не змерзнути пляшку на двох, та потім пішли неподалік до кафе «Кораблик», щоби зігрітися і відпочити, бо там можна поїсти, замовити кави, послухати музику. В кафе він, ОСОБА_9 , замовив склянку пива, а Сергій чай. Вони трохи посиділи, а після того, як почалося караоке і вимкнулося яскраве світло та включилося притишене розрахувалися і пішли собі. Вийшовши з кафе та звернувши ліворуч, проходивши повз його бічну стіну, почули, як з середини його приміщення голосно розмовляє, навіть кричить жінка. Втручатися не дуже хотілося, але з метою припинення знущання над жінкою, як те зрозумів він, потерпілий, він, ОСОБА_9 , вдарив кулаком чи ногою у стіну закладу. Як саме він точно не пам`ятає, але мета була досягнута і вони пішли собі далі, бо жінка кричати перестала. Він, обвинувачений, погоджується, що удар був гучний, оскільки стіна закладу була залізна. Та він навіть не припускав, що з цього вийдуть такі наслідки, бо є миролюбивим, навіть у стані алкогольного сп`яніння себе контролює, а той факт, що він кодувався то було для спокою його дружини, бо вони вирішили, що в їхній родині алкоголю не буде взагалі. Після того, як вони потерпілий і його товариш ОСОБА_20 відійшли кілька кроків, їх ззаду окликнув чоловік, як тепер йому, потерпілому відомо, - обвинувачений ОСОБА_11 , з яким вони раніше знайомі не були. Обвинувачений почав лаятися, ображати і погрожувати, з-за чого він. ОСОБА_9 , зупинившись і кинувши на землю свою сумку, в якій брав з собою на пляж рушника і запасний одяг, повернувшись до ОСОБА_11 обличчям почав йому висловлювати своє невдоволення на його емоційну розмову, проте ОСОБА_20 сказав йому, ОСОБА_9 , що в ОСОБА_11 ніж, тому він, потерпілий, вирішив собі мирно піти, оскільки не бажав ніякого скандалу і не мав наміру ні на кого нападати чи з`ясовувати стосунки. Відійшовши декілька метрів від закладу, він, ОСОБА_9 , пригадав, що залишив на березі, на пляжі рушника в нього їх було два однин він узяв, а про другий пригадав лише тепер, і вирішив повернутися. ОСОБА_20 його вмовляв не повертатися, бо вже темно, і з-за цього не хотів і спочатку не пішов з ним, а він, ОСОБА_9 , пішов назад, але через декілька кроків побачив ОСОБА_11 , який йшов назустріч. Подумавши, що ОСОБА_11 хоче продовжити з`ясування сосунків, але не маючи на це бажання, вирішив пройти повз нього, але ОСОБА_11 , підійшовши ближче, вистрелив з пістолета та, підійшовши впритул вдарив його, потерпілого, в обличчя, від чого він, потерпілий, повернувся і пішов у зворотньому напрямку від ОСОБА_11 звідки прийшов. Від удару у голову він погано усвідомлював, що відбувається і куди йде, бо подумав, що йому куля влучила в голову. Він пам`ятає, що він сидів на зупинці неподалік від місця події, як його, потерпілого, швидка доставила до лікарні, де його прооперували витягли з коліна кулю, і він, не бажаючи залишатися ночувати в лікарні, підписавши відмову у госпіталізації, пішов ночувати до ОСОБА_20 , бо у стані алкогольного сп`яніння не хотів з`являтися додому, щоби дружна не розхвилювалася. Позовні вимоги свої підтримує, просить стягнути в повному обсязі усю суму, оскільки він, окрім витрат на лікування, з-за цього поранення не зміг своєчасно пройти медкомісію і піти в рейс, адже є моряком, тому, втратив заробіток, а в нього сім`я і маленька дитина.

Прокурор, вважаючи, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.296ч.4КК України, надав суду докази на підтвердження вини ОСОБА_11 у скоєнні протиправних дій, які, на його думку, правильно кваліфіковані в ході досудового розслідування як хуліганство, та просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, але, враховуючи першу судимість, наслідки від скоєного та позитивні характеристики обвинуваченого, вважає можливим призначення випробувального строку обвинуваченому, звільнивши його від відбування покарання, цивільний позов потерпілого задовольнити в повному обсязі.

Судом були також допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що є приятелем з дитинства ОСОБА_9 19.01.2020 року він разом з ОСОБА_9 пішли купатися на річку Дунай, розпивали там горілку, після чого пішли в бар «Кораблик» випити пива. Вийшли з бару, коли було вже темно, і почули гучні розмови в середині приміщення закладу. ОСОБА_9 вдарив ногою по бару, після чого вийшов ОСОБА_11 та почалась словесна перепалка. Потім він, свідок, з ОСОБА_9 пішли дододому, але ОСОБА_11 наздогнав їх та вистрелив з пістолета в ногу ОСОБА_9 . ОСОБА_13 зазначив, що до цього ОСОБА_11 не знав, вважає, що ОСОБА_9 спровокував ОСОБА_11 на агресивну поведінку, але не на такі тяжкі наслідки, що, окрім пострілу, ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_9 в голову пістолетом, після чого ОСОБА_9 пішов у темряву, а він та ОСОБА_11 його потім наздоганяли приблизно через 3хвилини наздогнали, ОСОБА_11 чи охоронці викликали швидку та поліцію.
Свідок ОСОБА_21 , яка є дружиною обвинуваченого, повідомила, що її чоловік має кафе «Кораблик», 19.01.2020 року приблизно о 17-30 годині, вона, свідок, була на пляжі на річці Дунай, після чого зайшла до кафе чоловіка з чорного ходу та побачила свого чоловіка, який розмовляв на підвищених тонах з двома особами, які, як вона потім дізналася, - є ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Вона бачила, як ОСОБА_9 вдарив її, свідка, чоловіка ОСОБА_11 по голові, а також, що інша особа ОСОБА_13 також вдарив її чоловіка. Свідок також стверджувала, що зі слів її чоловіка ОСОБА_11 вона опісля дізналася, що ці два чоловіки, з якими в нього був конфлікт, підізвали його до себе, але ОСОБА_11 попередив, щоби до нього не підходили, інакше він буде стріляти, але вони підійшли і він змушений був вистрелити. При цьому вона, свідок, пострілів не бачила та не чула, та на запитання зазначила, що ОСОБА_11 займається страйкболом, пістолет має приблизно рік та носить його постійно з собою, має на це дозвіл.
Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що 19.01.2020 року вона працювала на кухні поваром у кафе «Кораблик». Приблизно о 18-00 годині почула крики на вулиці, впізнала голос ОСОБА_11 , чула нецензурну лайку, все це тривало декілька секунд. Що відбувалось на вулиці вона не бачила, оскільки не виходила з кухні, бо було багато замовлень.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що 19.01.2020 року працювала на кухні помічником повара у кафе «Кораблик». Ввечері того дня збиралася додому та, хоча на вулиці було темно, але вона за доброго освітлення побачила, як троє людей стояли біля кафе, упізнає ОСОБА_9 , який вдарив ОСОБА_11 по обличчю. Що відбувалось потім не бачила, оскільки пішла додому.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що 19.01.2020 року проходив стажування мангальщиком у кафе «Кораблик». Ввечері, коли вже було темно, він почув розмову конфлікт між ОСОБА_11 та двома особами - чоловіками. Щоб хтось когось бив чи стріляв він, свідок, не бачив, ОСОБА_23 він, свідок, також не бачив в той час. Також свідок зазначив, що бачив у ОСОБА_11 невелику сумку.
Судом були досліджені надані прокурором докази, надані на підтвердження вини і кваліфікації обвинуваченого що були зібрані в ході досудового розслідування, та які були долучені судом до матеріалів судової справи, а також матеріали, що характеризують обвинуваченого, і які підтверджують винуватість ОСОБА_11 у скоєнні ним інкримінованого йому діяння в повному обсязі, а саме:
- рапортами поліцейського СРПП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 19.01.2020 року про повідомлення зі служби 102, які надійшли 19.01.2020 року о 18:36 годині. о 19:16 годині та зареєстровані в журналі ЄО за №961 і 965, а також 19.01.2020 року о 20:17, що зареєстровано в журналі ЄО за №971, з яких вбачається, що 19.01.2020 року приблизно о 18:30 ОСОБА_9 отримав вогнепальне порання в ногу та голову біля бару «Кораблик», який розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Фортецька,2П;
- за даним фактом 20.01.2020 року були внесені відомості до ЄРДР за №0000113 і розпочато досудове слідство за попередньою кваліфікацією за ч.1ст.125 КК України.
- заявою ОСОБА_9 від 20.01.2020 року про те, що невстановлена особа 19.01.2020 року приблизно о 20:00 нанесла йому вогнепальне порання в ногу та голову біля бару «Кораблик»;
- 21.01.2020 року слідчим було проведено огляд місця події паркова зона та встановлено, що на цій ділянці розташовано бар «Кораблик», який має адресу: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Фортецька,2П., поряд розташоване домоволодіння, яке має адресу: АДРЕСА_2 . Оглянута місцевість є відкритою, з загальним доступом, має пішохідну доріжку та проїжджу частину;
- виданими ОСОБА_11 19.01.2020 року у добровільному порядку: пристрій травматичної дії марки «T-Rex» №ОД 170177, магазин до нього, три патрони з позначенням «Терен-3», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 16.05.2017 року, одну гільзу з позначенням «Терен-3», які було оглянуто слідчим (протокол огляду від 21.01.2020 року) та Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.01.2020 року у справі №946/302/20 на які було накладено арешт;

- висновком експерта №24 від 11.02.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено вогнепальне кульове сліпе поранення лівого стегна, забійна рана лівої брові, характер , морфологічні особливості яких свідчать про те, що вони були заподіяні в короткий проміжок часу, можливо, одне за іншим та могли утворитись незадовго до госпіталізації в лікувальний заклад (19.01.2020 року) та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначене вогнепальне кульове тілесне ушкодження заподіяно кульовим снарядом при пострілі з вогнепальної гладко ствольної зброї, який зроблено в ліве стегно з неблизької відстані та в момент ушкоджень ОСОБА_9 був звернений передньою поверхнею тіла до травмуючого предмету;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.02.2020 року отримано кулю, яка вилучена зі стегна ОСОБА_9 19.01.2020 року, на яку Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.02.2020 року у справі №946/1044/20 накладено арешт;
- висновком експерта від 16.03.2020 року №124-Б/68-Ф, відповідно до якого пістолет є самозарядним пістолетом «T-Rex» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_3 , вітчизняного виробництва, призначеним для стрільби патронами несмертельної дії, є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту, виготовленою промисловим способом, без внесених конструктивних змін, є справним, придатним до стрільби, має сліди пострілу; надана гільза з позначенням «Терен-3» стріляна з наданого пістолета;
- виданим ОСОБА_11 21.01.2020 року у добровільному порядку сд-диском, на якому містяться записи з камер відеоспостереження, що встановлені у кафе «Кораблик», на який Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.01.2020 року у справі №946/378/20 накладено арешт;
- протоколом огляду виданого ОСОБА_11 у добровільному порядку сд-диску від 24.01.2020 року встановлено, що на ньому знаходяться файли.
Судом у судовому засіданні були досліджені відеозаписи, що містяться на цьому сд-диску. Встановлено, що відеозаписи, які мають наступні назви: «18.41.00- 18.42.00[R][0@0][0]», «18.43.00-18.44.00[R][0@0][0]», «18.49.00-18.50.00[R][0@0][0]», «18.52.00-18.53.00[R][0@0][0]», «18.59.00-19.00.00[R][0@0][0]», «19.16.00-19.17.00[R] [0@0] [0]», «19.16.00-19.17.00[R] [0@0] [0]», «ЗАСЫПАЕТ», «КОРЕШ ЗАБРАЛ ЧАЕВЫЕ», «ПЯНЫЙ», «СЕКС НА ОДИН ДЕНЬ, БРЕД» та «ХОЧУ ДРАТЬСЯ (МАТ)», - містять змінний цифровий код, згідно якого зйомка ведеться 19.01.2020 року у період часу з 18:41:00 до 19:15:00 за допомогою камери відеоспостереження, яка знаходиться всередині приміщення кафе «Кораблик» за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Фортецька, 2П. На даних відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_9 та ОСОБА_13 перебувають у кафе «Кораблик», спілкуються між собою та іншими особами.
Відеозапис, яка має назву: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - має змінний цифровий код, згідно якого зйомка ведеться 19.01.2020 року у період часу з 18:27:51 по 18:31:57 камерою відеоспостереження, яка знаходиться ззовні приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 . На даному відеозапису зафіксовано як ОСОБА_9 та ОСОБА_13 проходять повз камеру та на 18:28:00 виходить з приміщення ОСОБА_11 . До 18:29:05 вказані особи спілкуються між собою. Далі, з боку приміщення виходить хлопець, який приєднується до спілкування. О 18:30:15 усі особи заходять в зону, де камера не фіксує. О 18:31:02 у зону фіксації відеокамери повертається ОСОБА_11 , який підходить до автомобіля темного кольору, зникає, автомобіль подає світловий сигнал, ОСОБА_11 знову з`являється, тримає в області живота сумку та повертається у бік, звідки прийшов. О 18:31:23 з зони фіксації відеокамери він зникає, а відео триває до 18:31:57; будь-якої агресивної, аморальної, протиправної поведінки з боку будь-яких осіб судом не вбачається;
- виданим ОСОБА_25 11.02.2020 року у добровільному порядку двд-диску, на якому містяться записи з камер відео спостереження, що встановлені на його домоволодінні, яке розташоване поблизу кафе «Кораблик», за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Фортецька,2П, на який Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 11.02.2020 року у справі №946/803/20 накладено арешт;
- протоколом огляду виданого ОСОБА_25 в добровільному порядку двд-диску від 24.01.2020 року встановлено, що на ньому знаходяться файли.
У судовому засіданні були досліджені відеозаписи, що містяться на цьому двд -диску. Так, на цифровому носії, який був наданий в ході досудового розслідування гр. ОСОБА_25 орану досудового розслідування, та який був наданий суду прокурором і досліджений у судовому засіданні, вбачається, що він містить відеозапис від 19.01.2020 з камери спостереження, що на будинку ОСОБА_25 неподалік від кафе «Кораблік» за адресою: АДРЕСА_3 . На цьому цифровому носії у верхньому правому кутку позначено: 2020-01-19, 18:30:35, зафіксовано дорогу з тротуаром, яка розташована на кадрі у напрямку з переднього плану на задній, зліва дорога має тротуар. З лівого боку від дороги розташований парк, добре освітлений, бо там є багато ліхтарів, у парку видно доріжки, по яких періодично, зрідка, враховуючи пізній час доби, рухалися люди, за парком вбачається дорога, бо по ній періодично, також враховуючи пізній час доби, проїжджають автомобілі, а загалом кадр майже безлюдний. З правого боку дороги, уздовж неї розташований паркан приватного будинку з подвір`ям, на якому також є багато ліхтарів, світло з яких досягає головного кадру. Камера місце події знімає зверху складається враження, що вона розташована або на стовпі, або на даху будинку, що залишився за кадром. На відео видно, як о 18:32 по тротуару швидкою ходою в напрямку з заднього на передній план пройшла людина, з одягу видно, що чоловік молодого чи середнього віку, а за ним проїхав в цьому ж напрямку легковий автомобіль. Потім, о 18:33, на задньому плані, вдалині, дорогу перетинає купка осіб, що вийшла з парку і пішла у напрямку за будинок з парканом, про який зазначено вище, вбачається, що там, на задньому плані кадру, розташоване перехрестя. відстань між тим перехрестям і місцем події на дорозі, на передньому плані приблизно 50-60 метрів. Завширшки дорога приблизно 5-6 метрів, тротуар 1-2 метри. О 18:34 дорогу на тому ж перехресті перетнула ще одна група осіб, приблизно 4-6 осіб. О 18:36 по дорозі знову проїхав легковий автомобіль в цьому ж напрямку з заднього плану на передній. О 18:37 на передньому плані кадру з`явилися два чоловіки, один з сумкою, які рухалися по тротуару у напрямку на задній план кадру. На зустріч їм проїхав автомобіль у тому ж напрямку, що і два попередні, а по дорозі на передньому плані з`явився чоловік з сумкою у руці, який рухався в бік заднього плану кадру у бік перехрестя. Відразу ж, о 18:37:57 на тротуарі, на передньому плані з`явився чоловік, як пояснив суду обвинувачений то є він, ОСОБА_11 ; рухається він повільною ходою по тротуару в напрямку до перехрестя, що на задньому плані, в лівій руці тримає смартфон, а праву тримає зігнутою в лікті або щільно біля себе, або в кармані. О 18:38 на кадрі видно, як ті два чоловіки, що рухалися попереду ОСОБА_11 і той чоловік, що рухався по дорозі, - перейшли через перехрестя, і зникли з кадру, а ОСОБА_11 повернувся і повільно піхов у зворотному напрямку по тротуару, неначе прогулюючись і дивлячись весь цей час у смартфон, попутно о 18:39:50 неначе прикуривши цигарку. О 18:40:12 на задньому плані кадру з`явився чоловік з сумкою в лівій руці, який рухався в бік переднього плану кадру по центральній частині дороги, та, трохи скорегувавши траєкторію, неначе обійшовши те місце, де повільно прогулювався ОСОБА_11 , швидко пройшов по дорозі на передній план і зник з кадру. Усі чоловіки, включаючи ОСОБА_11 були вдягнуті в одяг темного кольору, який на кадрі здається чорним. О 18:39 по дорозі проїхав ще один легковий автомобіль у тому ж напрямку з заднього плану кадру від перехрестя до переднього плану кадру і також виїхав з поля зору. ОСОБА_11 прогулюється в центрі кадру по тротуару на короткі відстані кілька кроків вперед і кілька назад, - неначе когось очікує, весь час розмовляючи по телефону чи дивлячись у смартфон. Права рука його продовжує знаходитися в кармані або у сумочці, бо лікоть зігнутий. Через відстань та темну пору року дрібних деталей та обличчя на кадрі не видно. О 18:40 на кадрі з`явився чоловік теж в чорному одязі, з сумкою в правій руці, як пояснив обвинувачений це ОСОБА_9 . Волков рухається по тій частині дороги, що ближче до тротуару, у напрямку від перехрестя, що на задньому плані кадру, - до переднього плану кадру. Ззаду ОСОБА_9 на відстані біля 10-15-ти метрів у цьому ж напрямку, що й ОСОБА_9 , по тій же частині дороги рухається ще один чоловік, щодо якого обвинувачений пояснив, що то ОСОБА_13 . О 18:40:38 на кадрі три чоловіки розташовані наступним чином: на передньому плані на тротуарі корпусом до дороги і повернувшись обличчям до ОСОБА_9 стоїть ОСОБА_11 , в центрі кадру, на дорозі, ближче до тротуару, з сумкою у прямій правій руці і з лівою рукою, яку тримає біля вуха, неначе розмовляє по телефону, на відстані 10-15 метрів від ОСОБА_11 стоїть ОСОБА_9 , а ОСОБА_26 майже біля перехрестя, на задньому плані кадру, на відстані від ОСОБА_9 теж приблизно за 10-15 метрів. О 18:40:45 ОСОБА_11 , зробивши крок в бік ОСОБА_9 і ставши лівою ногою на бордюр, правою зависнувши в повітрі, неначе хоче ступити на дорогу, простягнув миттєво обидві руки з предметом, з якого опісля робив постріли, в бік ОСОБА_9 . Вбачається, що цей предмет за тонкий ремінець прив`язаний до ОСОБА_11 . А ОСОБА_9 , який в цей момент, підійшовши до ОСОБА_11 на відстань приблизно 4-5 кроків (4-5 метрів), побачивши рухи ОСОБА_11 , призупинився, притиснувши до себе на рівні нижньої частини грудної клітини з переду свою вищевказану сумку, яку ніс, неначе захищаючись. ОСОБА_13 знаходиться далі, за ОСОБА_9 , - на відстані метрів 15-20 від нього, на дорозі, продовжуючи повільно рух уперед, у бік до ОСОБА_11 і ОСОБА_9 . О 18:40:52 ОСОБА_11 , зійшовши з тротуара на дорогу і підійшовши впритул до ОСОБА_9 , опустивши вниз-убік праву руку з пістолетом, вдарив потім нею і другою рукою в корпус потерпілого з переду на рівні грудної клітини, за сумкою, яка відхилилася, а ОСОБА_9 , захищаючись, зробив крок назад і зробив рух руками, неначе захищаючи обличчя і голову, втягнувши голову в плечі. ОСОБА_11 зробив два кроки назад, відступивши, неначе очікуючи удару у відповідь, та почав йти за ОСОБА_9 , побачивши, що той через праве плече повернувся назад, спиною трохи боком до ОСОБА_11 і робить кроки в напрямку від ОСОБА_11 назад, до перехрестя, просуваючись боком і озираючись на ОСОБА_11 . О 18:40:59 усі три чоловіки знаходяться в центрі кадру на дорозі, відстань між ними біля приблизно однакова 0,5-1 метри. Потім ОСОБА_9 , пришвидшивши рух, іде геть від місця події, назад звідки прийшов у бік перехрестя, а ОСОБА_11 , залишившись поряд з ОСОБА_13 , розмовляє з ним, тримаючи праву руку з пістолетом вниз, а лівою смартфона. В цей час на передньому плані кадру з`являється ще одна людина четвертий чоловік, який рухається по тротуару в напрямку до перехрестя на задньому плані кадру, і щодо якого ОСОБА_11 пояснив, що то охоронець. Охоронець підійшов до ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , вони біля двох хвилин поговорили на дорозі, усі втрьох повернулися, і ОСОБА_11 повернувся до того місця, де стріляв, та, нахилившись, щось підняв з землі. Як він пояснив суду в ході дослідження цього доказу гільзу. О 18:43 ОСОБА_11 пішов в той бік, куди пішов ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 і охоронець спочатку направилися у протилежний бік, але, спочатку ОСОБА_13 передумав, повернувся назад і пішов услід за ОСОБА_11 , та, наздогнавши його, пішов поряд ним і вони зникли на задньому плані кадру, за перехрестям, а охоронець, постоявши на тротуарі, пішов також у бік попередніх осіб, наздоганяючи їх, і о 18:44:46 зник також на задньому плані кадру. Запис закінчується о 18:51, перед її закінченням в кадрі з`явився чоловік, що йде тротуаром, і по черзі два легкових автомобіля, які не мають відношення до даного кримінального провадження. Слід зазначити, що обличчя людей на відеозапису розгледіти докладно неможливо. Проте чітко видно усі дії усіх вищевказаних осіб.

Так, з цього відеодоказу, а також з відеодоказу, зафіксованого камерою зовнішнього спостереження, що на кафе «Кораблик», вбачається, що твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що йому ОСОБА_9 наносив удари і погрожував не підтверджується жодним наданим суду доказом, оскільки на відеокадрах чітко вбачається, як саме ОСОБА_11 здійснює активні дії для нападу на ОСОБА_9 зачіпає його, звертається, окликає, а на останньому відеодоказі взагалі без видимих причин здійснив постріл, направивши пістолета у бік потерпілого; його твердження про те, що він зробив попереджувальний постріл вниз та захищався від нападу ОСОБА_9 спростовуються вищезазначеними відеодоказами.

До пояснень свідка ОСОБА_21 дружини обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що вона бачила, як потерпілий вдарив її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_11 , суд ставиться критично, оскільки її ці покази не узгоджуються з відеозаписом на камері спостереження, яка не зафіксувала таких дій з боку ОСОБА_9 , а за межами відеофіксації цією камерою обвинувачений ОСОБА_11 перебував дуже короткий час, оскільки ця ж камера чітко зафіксувала відстань, яка утворилася між обвинуваченим і свідком ОСОБА_13 , коли вони покидали зону. яка охоплюється цією камерою, як за ними пішов не дуже швидко ОСОБА_11 , але відразу повернувся до автомобіля за барсеткою, як він сам зазначив.

Постановою слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 13.02.2020 року дії ОСОБА_11 перекваліфіковані на ч.4ст.296 КК України тобто як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Учасниками судового засідання не заявлялося клопотань про визнання неналежними та недопустимими докази, зібрані в ході досудового та судового розслідування даного кримінального провадження, які були досліджені у судовому засіданні та долучені до матеріалів судової справи.

Згідно висновку органу пробації від 30.10.2020р., обвинувачений ОСОБА_11 дуже позитивно характеризується, бере участь у громадських заходах з організації свят в м.Ізмаїл, має сім`ю дружину і дитину, працює, оцінюється як правопорушник, з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів, та середнім рівнем небезпеки для суспільства, на обліку в лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства за умови покладення на нього випробування та виконання заходів, визначених пробаційними програмами (а.с.142-156, т.1); обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання не виявлено, має плани на майбутнє працювати і піклуватися про родину, шкодує про вчинене. Тому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні під час судових дебатів участі не брали з поважних причин, але згідно клопотання потерпілого, він просить задовольнити свій позов в повному обсязі та призначити обвинуваченому покарання за всією суворістю Закона.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника, свідків, оцінивши зібрані в ході досудового провадження і досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд, з врахуванням вимог ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись вимогами чинного законодавства, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення остаточного процесуального рішення, та, з урахуванням вимоги закону що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступного.
Згідно ч.1ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, характеру дій обвинуваченого, та наслідків від його дій, суд дійшов висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню, а також докази є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України, є достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Оцінюючі всі досліджені у судовому засіданні докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, які не містять принципових суперечностей, доповнюють один одного і надають можливість суду дійти однозначного висновку поза розумним сумнівом про те, що вина ОСОБА_11 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень є правильною.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Посилання захисника на висновки пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22.12.2006р. №10, на підставі якого, на його думку, дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації на ст.125ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження не знайшли свого підтвердження доказами, що були досліджені судом в ході розгляду даного кримінального провадження.
Так, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.296ч.4 КК України правильно, оскільки вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, оскільки обвинувачений, за відсутності прямої погрози його здоров`ю та життю з боку потерпілого, що підтверджено належними доказами в ході судового засідання, застосував зброю у громадському місці, за присутності інших осіб, які не мали відношення до конфлікту. Той фа5кт, що зброя була заряджена гумовими кулями не пом`якшує вину обвинуваченого для перекваліфікації його дій на більш м`яку статтю КК України, оскільки він під час пострілу направив пістолета прямо в бік потерпілого і здійснив постріл в людину, яка не проявляла ініціативи наблизитися, вдарити, тобто, не вчиняла активних дій, а тому ОСОБА_11 , який мав дозвіл на носіння зброї і був обізнаний з правилами та наслідками її застосування достеменно має бути відомо, що його дії могли бути причиною тяжких наслідків.
Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 згідно ст. 66 КК України, - судом не встановлено, оскільки навіть в останному слові обвинувачений не виявив співчуття постраждалому від його дій ОСОБА_9 .
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом також не встановлено.
У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому п`ять років позбавлення волі з призначенням випробування строком на 3 роки, мотивуючи тяжкістю вчиненого злочину та його наслідків. Потерпілий письмовим клопотанням просив призначити суворе покарання.
Згідно довідок від 11.02.2020 року КНП «Ізмаїльська МЦЛ», від 18.02.2020 року КНП Ізмаїльської районної ради «ЦРЛ» ОСОБА_11 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів і доказів, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, наслідки від скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, працевлаштований, одружений, характеризується позитивно, враховує висновки досудової доповіді органу пробації від 30.10.2020 року (а.с.148-155), та можливість виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі, - дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього підлягає застосуванню дія ст.ст.75, 76 КК України, якщо він у період іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, призначивши основне покарання в межах мінімальної санкції статті, за якою кваліфіковані його дій, як просив у судових дебатах прокурор.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Виходячи з даних про особу обвинуваченого та його належної процесуальної поведінки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, зважаючи на міру покарання, яка обирається судом, суд вважає, що до набрання вироком законної сили до обвинуваченого немає необхідності застосовувати запобіжного заходу.
Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 яким потерпілий просить стягнути на свою користь з обвинуваченого ОСОБА_11 , компенсацію моральної шкоди в розмірі 200000 гривень та витрати на надання правової допомоги в розмірі 10000 гривень, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та особи ОСОБА_9 , вистрелив йому, потерпілому в ліве стегно та завдав удару в ліву брів, чим завдав матеріальну та моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі, гідності та моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`ю, посилаючись на положення ст.ст.23,1167,1168,1177 ЦК України,
За змістом ч.1ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.5ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Шкода здоров`ю потерпілого, яка була завдана протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_11 , була встановлена в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується відповідним висновком експерта, який ніким не оспорювався, а сам факт отримання ОСОБА_9 поранення завдяки протиправних дій ОСОБА_11 нічим не спростовується.
Тому, у даному випадку, на підставі частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана ОСОБА_9 , як потерпілому від кримінального правопорушення має бути відшкодована відповідно до закону, проте, оскільки вона самим потерпілим не визначена, проте нічим не спростовується факт лікування потерпілого, суд вважає, що лише сам потерпілий має визначати суму матеріальних збитків, завданих йому правопорушником.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому зухвалими діями обвинуваченого з мотивів явної неповаги до потерпілого, тілесними ушкодженнями, отриманими ним в результаті неправомірних дій обвинуваченого, суд враховує їх тяжкість, моральні переживання у зв`язку з їх заподіянням та страждання від фізичного болю, порушенням нормального ритму життя потерпілого внаслідок цього.
Так, ніхто не заперечував в ході судового засідання, що потерпілий ОСОБА_9 працює моряком, та внаслідок отримання вищевказаного поранення не працював деякий час, що в нього є сім`я, маленька дитина, яка є на утриманні потерпілого.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, серія А, №94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо в нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ст.ст.1167,1168,1177 ЦК України, невизнання обвинуваченим вимог позову про стягнення з нього моральної шкоди та те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає можливим цивільний позов задовольнити частково лише в частині стягнення моральної шкоди.
При цьому, оскільки потерпілим не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на надання правової допомоги, суд вважає зазначені позовні вимоги в цій частині недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні складаються з вартості експертизи в розмірі 4396,28 грн., що підлягають стягненню з засудженого згідно положень ст.ст.118, ч.2 ст.124 КПК України
Згідно ст.ст.100 ч.9, 124 ч.2, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів, процесуальних витрат та арештованого майна, а тому арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді слід скасувати, а речові докази, що не є матеріальними цінностями, - підлягають знищенню після набрання вироком законної сили, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення конфіскувати.
Керуючись ст.ст.75,76,100,124,128,129,174,177,194,369,370,374 КПК України, ст.296 ч.4 КК України, ст.ст.22,1167-1168, 1177 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання, призначеного даним вироком, - з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1п.1,2 та ч.3п.2ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_11 протягом випробувального строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти, згідно з вимогами ч. 4 ст.76 КК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_11 , що звільнений від відбування покарання з випробуванням, - починаючи з дня ухвалення даного вироку і протягом 2 (двох) років.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_11 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування судових витрат та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 компенсацію моральної шкоди в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 4396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) гривень 28 копійок.
Після набрання даним вироком законної сили:
- арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2020 року у справі №946/302/20, від 21.02.2020 року у справі №946/1044/20 - на речові докази, - скасувати;
- речові докази пристрій травматичної дії марки «T-Rex» № НОМЕР_3 , магазин до нього, три патрони з позначенням «Терен-3», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 16.05.2017 року конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
- речові докази одну гільзу з позначенням «Терен-3» та кулю знищити після набрання даним вироком законної сили;
- речові докази сд- та двд-диски залишити на зберігання в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1