Справа № 592/1073/21
Провадження № 1-кп/592/173/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0002947, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.

11.04.2022 прокурором ОСОБА_4 подано, яке він підтримав у судовому засіданні, письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, який закінчується, оскільки на думку прокурора ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, раніше заявлені ризики, які підтверджені судовими рішеннями, не зменшились і продовжують існувати. Також зазначив, що на даний час існує ризик впливу на свідків, потерпілих, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, в тому числі і з метою захисту України в період воєнного стану.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого щодо продовження строку тримання під вартою, зміни обраного запобіжного заходу, думку захисника, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу не підлягає задоволенню з таких підстав.

З 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.
На підставі частини 3 статті 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2021 обрано запобіжний захід тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до 25.03.2021 включно за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. В подальшому судом продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою суду від 29.10.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 по 24.12.2021 включно, ухвалою суду від 20.12.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 по 15.02.2022 включно, ухвалою суду від 15.02.2022 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 по 14.04.2022 включно за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Судове провадження завершити до 14.04.2022, до закінчення строків тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі через незабезпечення тривалий час стороною обвинувачення явки в судове засідання свідків, також об`єктивної неможливості розгляду справи через дію воєнного стану зокрема на території Сумської області - не видається за можливе.

Вирішуючи дане питання суд враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне: п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (<…>), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» та «Хайредінов проти України».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (Справа «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи (Справа «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених частиною 1 статті 121, ч. 4 ст. 296 КК України і у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у яких він обвинувачується передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше та інші.
При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.

Вивчивши обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даний час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мають місце заявлені у клопотанні ризики того, що ОСОБА_3 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити новий злочин. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_3 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_3 нового злочину також є цілком виправданим, оскільки не він офіційно працевлаштований не був, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для можливого вчинення кримінальних правопорушень.

Перебуваючи на свободі обвинувачений також може вплинути на свідків з метою не надання показань в суді щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження.

Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих, оскільки відбулося посягання на життя та здоров`я людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно з ст.3 Конституції України.

Під час розгляду клопотань судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має матір, що вказує на міцність соціальних зв`язків.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України» - продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.

Встановлені ризики на даній стадії судового розгляду переважають над принципом поваги до особистої свободи. Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не зменшує наявні ризики за п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І.А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, за перелічених вище обставин не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою по 08.06.2022 включно.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 350, 372 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 08.06.2022 включно.

Клопотання ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити прокурору та направити обвинуваченому, уповноваженій службовій особі Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого, який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1