Провадження № 1-кп/522/897/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006883 від 31.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів),
ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006883 від 31.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що 30.10.2017 року до ЧЧ Приморського ВП надійшла ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про необхідність внесення даних до ЄРДР за фактом крадіжки у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ЖЕО 49244 від 30.10.2017 року).
У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, зокрема: прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення від гр. ОСОБА_5 ; вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілій ОСОБА_5 ; допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 ; допитано в якості свідка ОСОБА_7 ; додатково допитано потерпілу ОСОБА_5 .
В межах даного кримінального провадження проведено всі можливі слідчі-розшукові дії, однак до теперішнього часу не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності вже закінчились. Тобто, є підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а винну особу не встановлено, тому просив подане клопотання задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження. Крім того, зазначила, що слідчими не в повній мірі вичерпано можливості встановити особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення. Більше того, вона на наступний день після подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення, вказала слідчому, хто саме вчинив кримінальне правопорушення, назвала прізвище цієї особи, а саме ОСОБА_8 , та де він проживає. Однак, жодних слідчо-розшукових дій не проводилось.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що робота органу, який проводив слідство у даному кримінальному провадженні, за увесь час, починаючи з 2017 року, зводилась лише до допиту потерпілої.
Представник потерпілої просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та повернути матеріали кримінального провадження органу досудового розслідування.
Розглянувши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, враховуючи думку прокурора, потерпілої, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вищевказаного клопотання прокурора, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Частина 1 статті 185 КК України передбачає таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В силу п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Встановлено, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.
Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Перерив строку давності відбувається як через ухилення від слідства та суду, а також через вчинення особою до закінчення зазначених строків, хоча б одного нового злочину.
Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.
Досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження, якщо не буде дотримано вказаних вимог.
Рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.
В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.
Суд, не зважаючи на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вважає, що органом досудового розслідування не вжито всіх дії, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а саме на яку вказувала потерпіла.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що органом досудового розслідування не вжито всіх дій направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення та встановлення особи, яка його вчинила.
Суд, дослідивши обставини даного кримінального провадження, безпосередньо дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються цього провадження у їх сукупності, встановив порушення кримінального процесуального закону, які допустив орган досудового розслідування, та жодних слідчих дій у даному кримінальному провадженні окрім допиту потерпілої не здійснювалось, необхідних експертиз не проводилось, що дає підстави суду зробити висновок про поверховість, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальност, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. 283-288, 314, 372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006883 від 31.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006883 від 31.10.2017 року, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернути до Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області для проведення досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1