ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2022 Справа №607/8624/22 провадження 1-кп/607/1322/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 31 березня 2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дзвиняч, Заліщицького району, Тернопільської області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, несудимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
31 березня 2022 року, близько 10.30 год водій обвинувачений у справі ОСОБА_3 керував технічно - справним автомобілем «Кіа» К5 р.н. НОМЕР_1 та рухався смугою руху по вул. М. Кривоноса м. Тернопіль в напрямку вул. Винниченка, з одним дорослим пасажиром в салоні, зі швидкістю близько 30 км/год.
Рухаючись у вказаному напрямку, та, наближаючись до регульованого сигналами світлофора пішохідного переходу, який встановлений навпроти заїзду до вул. Макаренка, обвинувачений ОСОБА_6 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Так, в цей час на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги на заборонений для пішоходів «червоний» сигнал світлофора, справа - наліво відносно напрямку руху автомобіля «Кіа» К5 р.н. НОМЕР_1 , пішохід потерпіла у справі ОСОБА_5 .
Далі обвинувачений ОСОБА_3 продовжував рухатись у вищевказаному напрямку та наближаючись до вказаного пішохідного переходу, порушив вимоги п.п. 1.10 Правил дорожнього руху України (в частині визначення терміну небезпека для руху), який передбачає, що при зміні дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, а також в порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_5 передньою правою частиною автомобіля марки «Кіа» К5 р.н. НОМЕР_1 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала травми у вигляді закритого багатоуламкового перелому проксимального метаепіфізу (верхнього кінця) лівої плечової кістки, а також забійні осаднення обличчя (без уточнення локалізації), обох кистей та ділянки обох колінних суглобів. Виявлені в потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень п.п. 2.2.1 (а,в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.10 ПДР України (в частині визначення терміну небезпека для руху), 12.3. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтримав обставини викладені у обвинувальному акті та пояснив, що 31 березня 2022 року, близько 10.30 год він здійснював керування автомобілем марки «Кіа» К5 р.н. НОМЕР_1 та рухався смугою руху по вул. М. Кривоноса м. Тернопіль в напрямку вул. Винниченка, з одним пасажиром в салоні, зі швидкістю близько 30 км/год. Наближаючись до регульованого сигналами світлофора пішохідного переходу, який встановлений навпроти заїзду до вул. Макаренка, він не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_5 передньою правою частиною керованого ним автомобіля, яка вибігла на проїзну частину дороги на заборонений для пішоходів «червоний» сигнал світлофора, справа - наліво відносно напрямку руху його автомобіля. У результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.Просить суд його суворо не карати та не позбавляти права керування. Просить врахувати надання допомоги ним потерпілій ОСОБА_5 одразу після настання ДТП, відшкодування витрат на її лікування в сумі 26 000 грн, намір провести оплату її необхідного оперативного втручання у подальшому, перепрошення у потерпілої та обіцянки не допускати порушень правил дорожнього руху у майбутньому.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що їй відшкодовано завдані збитки обвинуваченим ОСОБА_3 частково. Однак, у майбутньому їй необхідне буде оперативне втручання з метою зняття металевої пластини із плечової кістки, як наслідок травми отриманої під час ДТП на що необхідні будуть грошові кошти. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, сімейний стан (наявність на утриманні трьох малолітніх дітей) та стан здоров`я, а також те, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, яка зазначила щодо часткового відшкодування завданого їй збитку обвинуваченим, надання ним допомоги після настання ДТП, негативне відношення обвинуваченого до вчиненого та обіцянки не вчиняти правопорушень у майбутньому. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки.

Також, суд при вирішенні питання про можливість призначення додаткового покарання із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_3 враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, сімейний стан, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування заподіяного збитку, відсутність претензій майнового та морального характеру, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, намір провести оплату за проведення оперативного втручання у подальшому, повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, оцінки негативно своїх дій, прагнення стати на шлях виправлення, обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень.

Враховуючи викладене, суд за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при призначенні міри покарання, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

При цьому, на підставі ст. 50 КК України, суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Також, у даному кримінальному провадженні 01 квітня 2022 року (справа № 607/4323/22) накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «КІА» К5 р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 15.04.2021 Центром 6141 належить ОСОБА_7 , жительці в АДРЕСА_2 та який був вилучений 31.03.2022 в ході проведення огляду місця події, шляхом заборони використання, розпорядження та користування вказаним автомобілем. Відповідно до ухвали суду від 26.04.2022 у справі № 607/4704/22 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скасовано частково арешт на вказаний автомобіль, а саме у частині користування вказаним автомобілем, повернувши вказаний автомобіль ОСОБА_7 , без скасування арешту у частині відчуження, розпорядження вказаним автомобілем.

Враховуючи те, що на даний час відпала необхідність у вжитому заході забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що арешт накладений згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2022 року у частині відчуження, розпорядження автомобілем марки «КІА» К5 р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , слід скасувати.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/3184-ІТ від 09 квітня 2022 року в сумі 1029, 72 грн., судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/4225 від 27 травня 2022 року в сумі 2 745,92 грн., судової авто технічної експертизи №442/22-22 від 27 червня 2022 року в сумі 4530,48 грн., а всього на зальну суму 8306,12 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_7 , оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі із застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2022 року (справа № 607/4323/22) на майно, а саме на автомобіль марки «КІА» К5 р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 15.04.2021 Центром 6141 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_2 та який був вилучений 31.03.2022 в ході проведення огляду місця події, в частині заборони відчуження та розпорядження вказаним автомобілем.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/3184-ІТ від 09 квітня 2022 року в сумі 1029, 72 грн., судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/4225 від 27 травня 2022 року в сумі 2 745,92 грн., судової авто технічної експертизи №442/22-22 від 27 червня 2022 року в сумі 4530,48 грн., а всього на зальну суму 8306,12 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки).
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1