Справа №949/1717/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000220 від 18 жовтня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
27 липня 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.389 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засуджений 27 липня 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт та перебуваючи з 31 серпня 2021 року на обліку у Дубровицькому районному секторі філії «Центр пробації» у Рівненській області, 09 вересня 2021 року, відповідно до ст. 37 КВК України був ознайомленим з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, про що в нього було відібрано підписку. Для відбуття покарання ОСОБА_4 був направлений до Дубровицької міської ради, де він згідно розпорядження №227-к від 09 вересня 2021 року та переліку об`єктів в АДРЕСА_1 , на яких відбувають покарання особи, засуджені до громадських робіт на 2021 рік, повинен виконувати наступні роботи: прибирання автобусних зупинок, прибирання території навколо сільського будинку культури, прибирання території, вирубування чагарників на території кладовища, вирубка чагарників навколо будівлі виконкому, вивіз сміття, вирубка чагарників біля адміністративного приміщення міської ради, вивіз сміття з прилеглої території адміністративного приміщення міської ради, вивіз сміття з території села, вирубування чагарників на території кладовища. Проте, засуджений ОСОБА_4 в період з 15 вересня 2021 року по 17 вересня 2021 року, з 20 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року, з 27 вересня 2021 року по 30 вересня 2021 року, 01 жовтня 2021 року, з 04 жовтня 2021 року по 08 жовтня 2021 року, з 11 жовтня 2021 року по 13 жовтня 2021 року, з 01 листопада 2021 року по 05 листопада 2021 року з 08 листопада 2021 року по 12 листопада 2021 року з 15 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року та з 22 листопада 2021 року по 26 листопада 2021 року, для відбування громадських робіт не з`явився, не маючи на це поважних причин. По цей час в нього не відпрацьовано 78 годин громадських робіт. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати на громадських роботах необхідну кількість годин, визначених вироком суду, безпідставно не відпрацював призначені вироком суду необхідну кількість годин громадських робіт, ухилившись, таким чином, від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, був засуджений вироком суду до покарання у виді громадських робіт, з яких без поважних причин, не відпрацював 78 годин. При обранні міри покарання, просив суд суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше судимий (а.п.38), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.40), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.37).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , які визначено ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 27 липня 2021 року ОСОБА_4 вироком Дубровицького районного суду Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України був засуджений до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт (а.п.8).

Тобто обвинувачений ОСОБА_4 раніше вчинив умисний корисливий злочин, за який йому було призначено покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України. Проте, він умисно ухилився від відбування вказаного покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому мети покарання, передбаченої ст.50 КК України щодо виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів не було досягнуто. Суд розцінює вказану обставину як ігнорування закону обвинуваченим та свідоме небажання виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням суду.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуючи ступінь тяжкості даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, класифікується, як кримінальний проступок, обставини, які пом`якшують покарання, посередню характеристику та відсутність обставин, які обтяжують покарання вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Тому, відповідно до вимог ст.71 КК України ОСОБА_4 , слід частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 липня 2021 року за ч.1 ст.185 КК України у виді 78 годин громадських робіт, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 9 (дев`яти) дням арешту, визначивши остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця і 9 днів арешту.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Майнова шкода та речові докази відсутні.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 липня 2021 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 9 (дев`яти) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1