Справа № 344/3987/22
Провадження № 11-кп/4808/224/22
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8.04.2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вироком Коломийського міськрайонного суду від 1.02.2022 року його було засуджено за ст. 186 ч. 1 і 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. Заява мотивована тим, що він утримується в ДУ «Івано-Франківська УВП №12» з 22 листопада 2019 року та на момент звернення з заявою до суду відбув 2 роки і 4 місяці покарання.
Суд мотивував ухвалу тим, що станом на 8.04.2022 року засуджений відбув 2 роки 4 місяці та 16 днів позбавлення волі, невідбута частина - 7 місяців та 14 днів. Він відбув більше двох третин покарання за тяжкий злочин. Він став на шлях виправлення, один раз допустив порушення режиму, за що було накладено дисциплінарне стягнення (попередження), яке погашено. В іншому засуджений в цілому характеризується позитивно. Він виконує законні вимоги адміністрації, з іншими засудженими не конфліктний, до адміністрації установи ввічливий та тактовний. Соціально корисні зв`язки із знайомими та родичами підтримує шляхом отримання посилок, передач та побачень. На профілактичних обліках не перебуває. Від роботи не відмовляється, однак роботою не був забезпечений.
В апеляційній скарзі прокурор оскаржує ухвалу суду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за час відбування покарання не працював та не працевлаштований на час розгляду заяви. За час утримання характеризується посередньо. Допускав порушення режиму за зберігання заборонених предметів, мав дисциплінарне стягнення. Заохочень не мав. Судом зроблено хибний висновок про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення. Також, посилається на порушення судом процедури застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , що передбачена ст. 152, 154 КВК України, яке суд розглянув на підставі заяви засудженого. Вказаний факт позбавляє можливості спостережну комісію здійснювати громадський контроль при застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженого. Просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав апеляційні доводи, просить скасувати ухвалу й прийняти рішення, яким відмовити в умовно-достроковому звільненні засудженого;

- засуджений та його захисник визнали апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, просять її відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, заслухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Висновок суду про задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є належно обґрунтованим й вмотивованим.

Колегія судді частково погоджується з доводами прокурора в тому, що судом переконливо не з`ясовано чи дійсно засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення і чи він міг бути забезпечений роботою при його ініціативі, чи такою роботою його не можливо було забезпечити через її відсутність. У справі є дані, що він не був працевлаштований, однак з чієї вини не вказано.

З`ясування цього питання має істотне правове значення у цій справі, оскільки ст. 81 ККУ встановлює вимогу про те, що засуджена особа має доводити своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Для цього за зверненням прокурора, адвоката або суду УВП має надати вичерпну відповідь. За такого порушення, яке є істотним, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, під час якого слід з`ясувати вищевказане питання і прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Доводи прокурора про порушення судом процедури умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за його заявою, а не за клопотанням виправної установи, не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема із змісту ст. 537, 539 ч. 1 КПК України слідує, що засуджена особа має право на особисте звернення до суду з приводу умовно-дострокового звільнення від покарання. Тому неправильною є позиція прокурора щодо переваги над цими нормами КПК України положень КВК України. Така позиція апеляційного суд ґрунтується на принципі верховенства права, згідно якого права й свободи особи є найвищою цінністю і визначають зміст діяльності держави.

Таким чином, подання засудженим заяви до суду про його умовно-дострокове звільнення не є порушенням процесуальної процедури та розглянута судом на законних підставах.

Питання про намір ОСОБА_7 йти до ЗСУ на захист України слід вирішувати після новового судового розгляду цього провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 405, 415, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8.04.2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4