ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1015/22 Справа № 210/5172/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строку відбування покарання щодо засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідно до мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2018 року злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України вчинено засудженим 24.08.2017 року, тобто після 20 червня 2017 року (включно), запобіжний захід обрано також після 20 червня 2017 року (включно), тому строк попереднього ув`язнення з 29.08.2017 року по 24.03.2019 року, який просить зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі задоволенню не підлягає.
Строк перебування ОСОБА_7 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000046 за ч. 1 ст. 263 КК України, також не підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки в цей час ОСОБА_7 відбував покарання за іншим вироком суду, а тому в розумінні ЗУ «Про попереднє ув`язнення» не був особою, відносно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Не погодившись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 29.08.2017 року по 24.03.2019 року та з 27.05.2019 року по 24.06.2021 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 29.08.2017 року по 24.03.2019 року ОСОБА_7 перебував у попередньому ув`язненні в ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4.
Зазначає, що 27.09.2017 року ОСОБА_7 було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000046 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
17 квітня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено етапувати ОСОБА_7 з Жовтоводської виправної колонії до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 для участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000046.
09.12.2020 року Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року вказаний вирок скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості у суді і вичерпані можливості їх отримати.
Кримінальне провадження № 0000046 було розпочато 28.01.2016 року, відповідно до витягу з ЄРДР. Попереднє ув`язнення за вказаною справою ОСОБА_9 відбував з 27.05.2019 року по 24.06.2021 року в ДУ ДУВП № 4.
Тому, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги Закону судом першої інстанції виконано належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудженого до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ст. 72 ч. 5 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
З висновку Великої палати Верховного суду слідує, що попереднє ув`язнення зараховується у строк відбування покарання в редакції Закону №838-VIII, тільки у випадку вчинення особою злочину до 21 червня 2017 року.
Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду від 01.10.2018 року за ч.1 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Злочин вчинено засудженим 24 серпня 2017 року.
Отже, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в строк відбування покарання необхідно зараховувати згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.
Далі, згдіно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2019 року ОСОБА_7 було етаповано з Жовтоводської виправної колонії № 26 до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 для участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000046 за ч.1 ст. 263 КК України.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.05.2021 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2020 року щодо ОСОБА_7 скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Згідно Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Враховуючи, що ОСОБА_7 перебував в слідчому ізоляторі після 17 квітня 2019 року, тобто після набрання вироком законної сили, до фактичного часу його переведення до виправної колонії, то зазначений час знаходження засудженого у слідчому ізоляторі не є попереднім ув`язненням, а є фактичним відбуванням призначеного покарання за вироком, який на час переведення вже набрав законної сили.

Таким чином, доводи захисника про необхідність зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення з 29.08.2017 року по 24.03.2019 року та з 27.05.2019 року по 24.06.2021 року, в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є необґрунтованими.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволення клопотання засудженого.
Процесуальних порушень, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишити апеляційні вимоги захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення, а ухвалу суду - без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строку відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4