Справа № 383/535/19
Номер провадження 1-кп/383/4/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000036 та №0000037 від 10.02.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Дібрівка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, із неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 03.12.2004 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 06.03.2007 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі. 27.04.2017 року звільнений з Бердянської виправної колонії №77 на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2017 року умовно-достроково, не відбутий строк 2 роки 29 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, при наступних обставинах.

09 лютого 2019 року, близько 01 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_2 , в якому всі разом розпивати спиртні напої.

Під час спільного розпиття алкогольних напоїв, близько 15 години 30 хвилин цього ж дня, між ОСОБА_14 та потерпілою ОСОБА_15 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, почав ображати грубою нецензурною лайкою потерпілу та між ними на ґрунті ревнощів виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_16 підійшов з правої сторони до потерпілої ОСОБА_17 , яка сиділа за столом на стільці в кімнаті кухні разом з гостями, та наніс їй один удар лівою ногою в область голови з права. Від отриманого удару ОСОБА_18 впала на підлогу на лівий бік та в цей час ОСОБА_16 підійшов до потерпілої ОСОБА_17 та наніс їй ще один удар відкритою долонею лівої руки по голові з права. В цей час ОСОБА_19 став захищати потерпілу ОСОБА_20 внаслідок чого між ним та ОСОБА_21 виникла бійка. Після даної сутички вони знову всі разом продовжили відпочинок.

В подальшому близько 18 год. 00 хв. 09 лютого 2019 року ОСОБА_19 залишив територію вищевказаного домоволодіння, а ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 продовжували відпочивати та розпивали спиртні напої.

Далі коли ОСОБА_13 від надмірної кількості випитого спиртного заснув у сусідній кімнаті будинку, в ніч з 09.02.2019 року на 10.02.2019 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_16 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення потерпілій ОСОБА_22 тілесних ушкоджень на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин та ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, став наносити ОСОБА_22 тілесні ушкодження. Від отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_18 не втрималася на ногах та впала на підлогу в кімнаті спальні будинку, разом зі своєю малолітньою донькою потерпілою ОСОБА_9 , яку тримала на руках, при цьому впала зверху на доньку. Під час падіння малолітня ОСОБА_23 впала на дерев`яну тверду поверхню підлоги, при цьому вдарившись головою та тілом та отримавши зверху удар від маси тіла матері ОСОБА_17 .

В цей час ОСОБА_16 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень своїй співмешканці, яка впала разом з донькою на підлогу, за раптово виниклого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_24 став наносити почергові множинні удари ногами в область живота та тулубу ОСОБА_17 , та безпосередньо по малолітній потерпілій ОСОБА_24 .

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_16 , спричинив потерпілій ОСОБА_22 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кишківника, гематоми брижі тонкого кишківника, ангулярного перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням, гематом навколо обох очей, обличчя зліва, садин обличчя.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кишківника, гематоми брижі тонкого кишківника відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Тілесні ушкодження у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Тілесні ушкодження у вигляді гематом навколо обох очей, обличчя зліва, садин обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив малолітній потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: перелому по ходу лобно-тім`яного шва зліва, лінійного перелому лобної кістки по середній лінії, лінійного перелому потиличної кістки справа, плоскосної епідуральної гематоми в лобній ділянці зліва, забою речовини мозку в лобній та тім`яній долі, множинні гематоми обличчя, голови (гематоми навколо лівого ока, щік, підборіддя, скроневій ділянці з двох сторін, тім`яній ділянці голови зліва); гематоми по передній поверхні грудної клітини, по передне-медіальній поверхні лівого колінного суглобу, правого та лівого стегна, по передній поверхні, лівому плечовому суглобі по передній поверхні.

Тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: перелому по ходу лобно-тім`яного шва зліва, лінійного перелому лобної кістки по середній лінії, лінійного перелому потиличної кістки справа, плоскосної епідуральної гематоми в лобній ділянці зліва, забою речовини мозку в лобній та тім`яній долі, множинні гематоми обличчя, голови (гематоми навколо лівого ока, щік, підборіддя, скроневій ділянці з двох сторін, тім`яній ділянці голови зліва) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Тілесні ушкодження у вигляді гематом по передній поверхні грудної клітини, по переднє-медіальній поверхні лівого колінного суглобу, правого та лівого стегна, по передній поверхні, лівому плечовому суглобі по передній поверхні відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні 26.11.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 вину по інкримінованому йому злочині визнав та пояснив, що на час події проживав в АДРЕСА_2 , із співмешканкою ОСОБА_8 09.02.2019 року близько 10 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 відпочивали разом в домоволодінні за вказаною адресою, вживали спиртні напої, а саме горілку і пиво. Коли вживали спиртні напої на грунті ревнощів вдарив ОСОБА_8 ногою в область правої частини голови. Від завданого удару ОСОБА_8 впала на підлогу, потім сіла за стіл і продовжила відпочивати. Після чого побився з ОСОБА_12 та пішов спати. Коли прокинувся 09.02.2019 року пішов в кімнату кухні, де перебувала ОСОБА_18 , яку вдарив два рази. Далі продовжив розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_15 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Більше конфліктних ситуацій з ОСОБА_15 в присутності всіх не виникало. Після чого заплакала дитина, яка перебувала у візку. Погодувавши дитину він поклав її на диван. Потерпіла пішла до спальні, щоб подивитися до дитини, а він продовжив розпиття спиртних напоїв. Він зайшов до кімнати спальні, де в цей час перебувала ОСОБА_18 спиною до нього та на грунті ревнощів наніс їй удар лівою ногою в область спини, при цьому не бачив чи перебувала у ОСОБА_17 на руках дитина, оскільки ОСОБА_18 стояла відносно нього спиною та не поверталась, світла в кімнаті не було. Від завданого удару ОСОБА_18 впала на візок, який стояв біля неї та візок перевернувся. Він переступив через візок наніс ОСОБА_26 Оксані близько 3-4 ударів кулаком лівої руки в область голови, близько 3-4 ударів лівою ногою в область лівої частини в бік тулубу та 3-4 удари в спину. Коли спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_22 остання до нього не зверталась, дитина не кричала. Удари наносив так само як показував на слідчому експерименті. Дитину під потерпілою не бачив, міг і попасти в дитину коли спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_22 ногою в спину, цілився в ОСОБА_20 . Після чого пішов до кухні розпивати спиртні напої та повернувся через 3-4 хвилини. Коли почав піднімати ОСОБА_20 з підлоги побачив дитину, після чого відкинув ОСОБА_20 в сторону та підняв дитину. Коли побачив дитину вона лежала синя на підлозі та почала плакати, він погодував дитину на поклав на диван. Коли побачив дитину зрозумів, що своїми діями під час побиття співмешканки наніс ушкодження дитині. Далі викликав швидку допомогу, яка забрала дітей та ОСОБА_20 до лікарні. До події до дітей співмешканки відносився нормально, тілесних ушкоджень їм не спричиняв. ОСОБА_22 до події один раз спричинив тілесні ушкодження. Просив вибачення у потерпілої ОСОБА_17 та з нею примирився. Щиро кається у вчиненому, шкодує, що так сталося, зробив для себе висновки.

Кулаком в обличчя в область ока потерпілу ОСОБА_20 не бив, цю обставину не визнає.

Бив ОСОБА_20 на кухні долонею лівої руки та ногою в голову. Правою рукою ОСОБА_20 не бив в кімнаті спальні.

12.12.2019 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 вину у вчиненні злочину не визнав, вказавши, що не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_22 та її малолітній дочці ОСОБА_24 . Пояснив, що дійсно вдарив ОСОБА_20 після чого поїхав. В с. Полум`яне приїхав зранку 10.02.2019 року з м. Бобринець, привіз продукти харчування, зайшов до будинку та побачив, що співмешканка побита. Після чого викликав швидку та працівників поліції. Добровільно брав участь у слідчих експериментах, при проведенні яких обставини події показував неправдиві, оскільки сказали, що є особою раніше засудженою, а тому йому не повірять. Покази надані ним в минулому судовому засіданні є неправдивими.

Крім того зазначив, що потерпіла не писала заяву про вчинення злочину та письмову згоду на огляд її домоволодіння, на вказаних документах містяться лише підписи останньої.

Під час останнього слова обвинувачений вину по інкримінованому йому злочині визнав та пояснив, що розкаюється у вчиненому.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав, його вина доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні 29.07.2019 року пояснила, що в ніч з 10.02.2019 року на 11.02.2019 року вона разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_27 та ОСОБА_13 перебувала в своєму домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_2 , де всі разом розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_21 та ОСОБА_25 на грунті ревнощів до неї виникла бійка після якої ОСОБА_19 пішов. Після чого вона перебувала в кімнаті кухні будинку та тримала на руках малолітню дитину та в цей час ОСОБА_16 наніс їй удар ногою в обличчя (щелепу), а потім в живіт. Коли ОСОБА_4 наносив їй удари ОСОБА_13 спав в кімнаті спальні. Після першого удару втратила свідомість з дитиною на руках, що було потім не пам`ятає. Опритомнівши вона сказала ОСОБА_4 , що у неї болить в боку, після чого останній викликав швидку допомогу. Не пам`ятає як обвинувачений наносив їй удари в спальні будинку. Інші особи в день події не спричиняли їй тілесні ушкодження. Після приїзду швидкої її та трьох дітей забрали до лікарні. В лікарні вона лежала два місяці після операції на животі. Також вона була вагітна та від удару в живіт втратила дитину. На даний час претензій до обвинуваченого не має та просила призначити йому покарання на розсуд суду. Всієї події не пам`ятає.

Крім цього, допитана в судовому засіданні 11.09.2019 року потерпіла ОСОБА_18 пояснила 10 числа 2019 року, в зимову пору року, точної дати не пам`ятає, в нічний час, вона разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_27 та ОСОБА_13 перебувала в своєму домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_2 , де в кімнаті кухні вживали спиртні напої. В цей час діти перебували в іншій кімнаті. Після розпиття спиртних напоїв між нею та ОСОБА_21 виникла сварка на грунті ревнощів. Під час сварки ОСОБА_16 вдарив її ногою в область обличчя в праву сторону. В той час як ОСОБА_16 наносив їй тілесне ушкодження вона сиділа за столом в кімнаті кухні та тримала на руках малолітню доньку ОСОБА_9 , якій на той час було п`ять місяців. Що було після удару не пам`ятає. Від удару в обличчя крові не було. Чи наносив їй ОСОБА_16 удари в живіт не пам`ятає. Прийшла у свідомість в кімнаті кухні та відчула гострий біль у правому боку живота, а тому пішла відпочити в кімнату спальні. В цей час малолітня ОСОБА_9 знаходилась у дитячому візку в нормальному стані, спала. Видимих тілесних ушкоджень на дитині не було. Після відпочинку знову прийшла до кімнати кухні де випила горілку і знову пішла лягла в спальню, оскільки боліло у боку живота. ОСОБА_4 викликав швидку допомогу. Після приїзду швидкої її та трьох дітей забрали до лікарні. У лікарні їй зробили операцію на животі. Від працівників поліції дізналася, що у малолітньої ОСОБА_9 черепно-мозкова травма, оскільки ОСОБА_4 її побив. В той час як ОСОБА_16 спричинив їй тілесне ушкодження ОСОБА_13 спав в кімнаті спальні, а ОСОБА_19 пішов додому ще до того як ОСОБА_16 наніс їй удар. Раніше до правоохоронних органів з приводу спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень їй та дітям не зверталась. Крім ОСОБА_28 її більше ніхто не бив, та окрім нього більше ні з ким не сварилась. Чи наносив ОСОБА_16 тілесні ушкодження її дочці не пам`ятає.

В подальшому пояснила, що не пам`ятає чи тримала на руках дитину, коли ОСОБА_16 наносив їй тілесне ушкодження. Різницю в показаннях пояснила тим, що не пам`ятає всі обставини події. З приводу втрати пам`яті до лікаря не зверталася. Претензій до обвинуваченого не має та просила призначити йому покарання на розсуд суду. Показання надає добровільно, тиску на неї ніхто не здійснює.

Допитана повторно в судовому засіданні 17.12.2019 року потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що у перші два місяці від народження доньки ОСОБА_9 возила її на профілактичний огляд до лікаря-педіатра, який оглядав дитину і робив їй щеплення, медична картка дитини була у лікаря, декларацію з лікарем не укладала. В подальшому дитину на огляд до педіатра не возила, у зв`язку із відсутністю коштів, педіатр оглядав дитину вдома, з дитиною було все добре. Дитину залишала в люльці або у візку. В день події дитина була у візку. Дитину купала 1-2 рази в два дні, дитина не сиділа і не ходила. Дитина плакала не часто, лише коли хотіла їсти, спала спокійно, не вередувала. Коли дитина плакала, носила її на руках, після чого вона засипала. ОСОБА_29 особливості розвитку дитини не помічала, на її погляд дитина була здорова. Фізичну силу до дитини не застосовувала. Обставини події пам`ятає не всі, оскільки перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що була вдома з дітьми, де разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_21 та ОСОБА_13 вживала спиртні напої. ОСОБА_16 бив її ногами в живіт. Лягла на ліжко, у зв`язку із поганим самопочуттям. Тілесні ушкодження дитині були заподіяні ОСОБА_4 , більше було нікому. ОСОБА_13 в цей час спав. До події тілесних ушкоджено у доньки ОСОБА_9 не було. Після того як ОСОБА_28 взяли під варту (затримали), останній по телефону їй розповідав, що дитина випала із візка. Також розповідав, що коли дитина випала із візка вона брала дитину на руки, щоб заспокоїти. Розповідав, що дитину з рук не випускала, оскільки вважала, що з дитиною на руках ОСОБА_16 не буде її бити. Як вона та дитина отримала тілесні ушкодження не пам`ятає. Гурин ОСОБА_30 сказав, що вона втратила свідомість від удару ногою.

Допитана повторно в судовому засіданні 02.07.2020 року потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що тілесні ушкодження отримала внаслідок того, що обвинувачений приревнував її до свого брата ОСОБА_31 . Коли обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження вона сиділа на кухні на стільчику за столом. Наніс удар в щелепу ногою на кухні в присутності ОСОБА_31 та ОСОБА_13 . По телефону обвинувачений їй сказав, що вона втратила свідомість від удару. Далі вживала спиртні напої. На підставі ревнощів між братами виникла сварка. Після нанесених ОСОБА_14 ударів у неї болів живіт. Під час перебування в кімнаті спальні вона тримала дитину на руках і обвинувачений наносив їй удари, куди саме не пам`ятає, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час того як вона тримала дитину на руках обвинувачений бив її руками, штовхав і тягнув до ліжка з дитиною під час чого наносив тілесні ушкодження руками. Кількість ударів не пам`ятає. Як обвинувачений тягнув її до ліжка, бив та як поклала дитину до візка не пам`ятає. Пам`ятає як ОСОБА_16 бив її у живіт. По телефону обвинувачений їй повідомив, що він бив лише її, дитину не бив, а дитина перебувала на підлозі.

Коли обвинувачений тягнув її до ліжка дитина впала на підлогу, після чого вона поклала дитину у візок. Далі лягла через біль в животі. Далі вона вживала алкоголь. Дитина не повзала, намагалась сидіти. 09.02.2019 року купала дитину у вечері. Алкоголь вживали у вечері 10.02.2019 року. До вечора 10.02.2019 року дитина почувала себе нормально, тілесних ушкоджень у дитини не було. Гурин ОСОБА_30 в будинку їй говорив, що її побив ОСОБА_19 . Інші особи тілесні ушкодження їй та дитині не наносили. Конфліктних ситуацій з іншими не виникало. До події обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження з приводу чого до лікарні та правоохоронних органів вона не зверталась. Спільно проживали з ОСОБА_14 п`ять місяців за рахунок державної допомоги на меншу дитину. Вона позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей.

показаннями свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що в родинних та неприязних стосунках з учасниками процесу не перебуває, займається перевезеннями. Обвинуваченого знає так як декілька разів возив його. 08.02.2019 року його викликав обвинувачений в село Чкалове, звідки обвинуваченого разом з братом, жінкою та ще одним чоловіком відвіз в село Червона Слобода. Потім привіз їх назад. 09.02.2019 року приблизно о 20-21 годині його знову викликав обвинувачений та віддав йому кошти за виклик оскільки не хотів їхати. В цей час обвинувачений був в стані сп`яніння та розповів, що побився з братом та побив жінку. З 09.02.2019 на 10.02.2019 року його востаннє викликав обвинувачений, якого разом ще з одним хлопцем відвіз до магазину «Копілка» в місті Бобринець, при цьому у обох були тілесні ушкодження. Дорогою вони розмовляли, що обвинувачений побив жінку, брата та жінці дісталося. Далі він відвіз їх в село Полум`яне. В них були побиті обличчя та були синці. Показання є правдивими, зацікавленості в результатах розгляду справи не має.

показаннями свідка ОСОБА_33 , який пояснив, що на час події займався перевезеннями. Близько трьох років тому, в 2019 році, точної дати не пам`ятає, обвинувачений у вечірній час, приблизно 21-22 год. викликав його у с. Чкалове чи с.Полум`яне Бобринецького району Кіровоградської області, точну адресу не пам`ятає. У будинку за адресою виклику було темно. На автомобілі ВАЗ 2109 червоного кольору відвіз обвинуваченого в м. Бобринець до магазину «Копілка». Обвинувачений сидів на передньому пасажирському сидінні, тілесних ушкоджень у останнього не було. Чекав обвинуваченого 20-30 хв. поки він перебував у магазині, після чого відвіз його в с. Чкалове Бобринецького району Кіровоградської області. Дорогою говорили з обвинуваченим, жартували. З приводу події, про стосунки з дружиною і дітьми обвинувачений йому нічого не розповідав, вів себе спокійно і адекватно. Вся поїздка тривала 1-1,5 год. Обвинувачений з ним розрахувався ще й віддячив за те, що його чекав. Через тиждень після того як возив обвинуваченого, почув від таксистів, що останній покалічив дитину з жінкою. Можливо обвинувачений був ще з кимось, обвинуваченого точно пам`ятає як платника. Показання є правдивими, підстав оговорювати обвинуваченого не має.

показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що приблизно 08 березня 2019 року, близько 22-23 год., точної дати та години не пам`ятає, разом з ОСОБА_25 відпочивали в с. Червона Слобода Компаніївського району Кіровоградської області, де вживали спиртні напої. Зателефонували до ОСОБА_28 та запропонували до них приєднатися. Після цього ОСОБА_16 разом з ОСОБА_8 приїхали в с. Червона Слобода Компаніївського району. Далі він разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_21 та ОСОБА_8 поїхали до м. Бобринець, де придбали спиртні напої, продукти харчування. Приїхали до домоволодіння потерпілої в с. Полум`яне Бобринецького району Кіровоградської області вночі 09.02.2019 року, де розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_16 наніс один удар ОСОБА_8 , яка сиділа за столом, від удару ОСОБА_8 свідомість не втрачала. Після чого між ОСОБА_14 та ОСОБА_27 виникла сварка, оскільки останній заступився за потерпілу. ОСОБА_19 пішов приблизно через дві години після сварки. Потерпіла ходила годувати дитину, потім повернулася за стіл розпивати спиртні напої. В подальшому через надмірне вживання алкоголю пішов спати. Коли прокинувся зранку побачив потерпілу, яка лежала на підлозі в кухні скручена, у неї були синці та кров. Він з ОСОБА_14 підняли потерпілу з підлоги та поклали на ліжко. Потерпіла не могла рухатися, дихати та говорити. Після чого продовжив з ОСОБА_14 розпиття спиртних напоїв. Близько 10-11 год. ночі з ОСОБА_14 поїхав в місто Бобринець за продуктами харчування та спиртними напоями. Потерпіла в цей час лежала на ліжку та не рухалась. Далі продовжили з обвинуваченим вживати спиртні напої до 10.02.2019 року 07 год. 30 хв., після чого ОСОБА_16 викликав швидку допомогу, яка забрала потерпілу та дітей до лікарні;

показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що дати не пам`ятає близько 21-22 год. вживав разом із ОСОБА_14 , який є його рідним братом, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 спиртні напої в с. Полум`яне Бобринецького району. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_16 на грунті ревнощів перебуваючи в положенні стоячи наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_8 , яка в цей час сиділа на стільчику в кімнаті кухні, де розпивали спиртні напої. Від удару ОСОБА_8 впала, потім відразу підвелася. Після чого у нього з ОСОБА_14 виникла бійка, оскільки заступився за ОСОБА_8 . Більше в його присутності ОСОБА_4 не спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Після бійки перебував у будинку ще близько 30 хв., вживав спиртні напої, після чого знову побився з ОСОБА_14 , від чого у останнього була розбита брова та йшла кров. В його присутності ОСОБА_8 окрім ОСОБА_28 більше ніхто не бив;

показаннями свідка ОСОБА_34 , яка пояснила, що працює лікарем невідкладних станів Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги медицини та катастроф у Кіровоградській області» Бобринецька підстанція. 10.02.2019 року близько 5-6 год. ранку надійшов виклик з с. Полум`яне Бобринецького району від чоловіка, який повідомив про те, що у жінки, яка вагітна, болить живіт. Коли приїхали за адресою виклику у будинку перебували двоє нетверезих чоловіків, жінка та малолітня дитина, яка була у тяжкому стані. Потерпілу та її трьох малолітніх дітей забрали до Бобринецької ЦРЛ. У потерпілої була пошкоджена нижня щелепа з обох боків, була в синцях, погано розмовляла, до ребер не можна було доторкнутися, був болісний живіт. Зі слів потерпілої встановили, що вона вагітна та її побили. Обвинувачений поводив себе агресивно, казав, щоб оглядали жінку, оскільки з дитиною все нормально, чинив опір, щоб не забирали дитину. Дорогою до лікарні про подію повідомили працівників поліції;

показаннями свідка ОСОБА_35 , яка пояснила, що 10.02.2019 року ОСОБА_16 побив її доньку ОСОБА_8 , оскільки перебував у нетверезому стані. 11.02.2019 року о 08 год. ранку прийшла за адресою проживання доньки, однак останньої та дітей не було. Свідком побиття не була. Їздила до доньки в лікарню, вона була у тяжкому стані, була побита голова, на животі робили операцію. Донька їй повідомила, що її побив ОСОБА_16 та викликав швидку. Раніше обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження потерпілій, вдарив ніжкою від стільця по голові останній;

показаннями свідка ОСОБА_36 , яка пояснила, що працює на посаді начальника служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, на обліку якої перебуває родина ОСОБА_17 , яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, оскільки в сім`ї зловживали спиртними напоями. Здійснювали виїзд за місцем проживання родини, привозили дітям продукти харчування, солодощі, фрукти. Під час відвідування родини діти були дуже налякані, матір дітей ОСОБА_8 була часто із синцями, з`ясовувалося, що отримувала тілесні ушкодження від співмешканця ОСОБА_4 . Сім`я виїжджала до Миколаївської області, після чого припинили здійснювати виплати на дітей, щоб з`ясувати їх місце проживання. З Миколаївської області сім`я повернулася в с. Полум`яне Бобринецького району Кіровоградської області, щоб їм поновили виплати на проживання. ОСОБА_16 прохав її посприяти у продажі будинку та земельної ділянки, належних ОСОБА_8 . Картка для виплат перебувала у ОСОБА_28 та при отриманні коштів влаштовували «гулянку». 10.02.2019 року сільський голова їй повідомив, що ОСОБА_8 та найменша дитина перебувають у лікарні. Після чого було зібрано комісію із захисту прав дитини та батьків було позбавлено батьківських прав. Двох дітей було влаштовано до будинку дитини, а найменша дитина ще тривалий час перебувала на лікуванні. На даний час найменша дитина переведена до будинку дитини, має інвалідність внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, дитина не розвивається та знаходиться у лежачому положенні. Раніше ОСОБА_8 на дітей не кричала та не била їх, а потім помітили інший психологічний стан дітей та сім`ї. Свідком події не була, їй відомо лише про наслідки. Коли запитувала у ОСОБА_28 про синці у ОСОБА_8 , останній говорив, що остання «заробила»;

показаннями свідка ОСОБА_37 , який пояснив, що працює на посаді сільського голови Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області на території якої проживає сім`я ОСОБА_17 . До сільської ради надходили повідомлення про вживання в сім`ї алкогольних напоїв, бійки та образи відносно жителів села. Від жителів села Полум`яне дізнався, що в сім`ї відбулася бійка і дитину направили до лікарні. Від лікарів дізнався, що ОСОБА_16 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 та найменшій дитині у якої черепно-мозкова травма. Очевидцем події, яка відбулася 10.02.2019 року, не був. Був присутній в лютому 2019 року при огляді місця події, а саме житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучались одяг, ряднини;

показаннями свідка ОСОБА_38 , яка пояснила, що працює на посаді головного спеціаліста служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації. Сім`я ОСОБА_8 перебуває на обліку служби у справах дітей з 2014 року. Коли ОСОБА_8 почала спільно проживати з ОСОБА_4 ситуація в сім`ї погіршилась, мало місце розпиття спиртних напоїв. ОСОБА_8 часто приходила до служби і повідомляла про спричинення їй ОСОБА_4 синців. Неодноразово здійснювали виїзд за місцем проживання сім`ї, обстежували дітей. Тілесні ушкодження були на ОСОБА_8 , на дітях не було тілесних ушкоджень. Старший хлопчик повідомляв, що ОСОБА_4 бив його палицею. У кутку стояла ніжка від стільця. ОСОБА_8 відмовлялася від написання заяви про спричинення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень. Про подію повідомив сільський голова. На засіданні комісії після події було вирішено питання про позбавлення батьків батьківських прав та дітей було направлено до будинку дитини;

показаннями експерта ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні 17.12.2019 року пояснила, що має двадцять років стажу роботи за фахом судово-медична експертиза. Проводила судово-медичну експертизу по факту нанесення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_9 . Експертизу проводила на підставі медичної документації, дитину не оглядала. Згідно наданої медичної документації у дитини були виявлені тілесні ушкодження, які утворились від не менше чотирнадцяти травматичних впливів. Тілесні ушкодження були нанесені тупими предметами (можуть бути як руки так і ноги). Тілесні ушкодження не могли виникнути через падіння дитини з ліжка, візка, а також від інтенсивного колихання дитини у колисці. У дитини в лобній частині голови епідуральна гематома, яка формується в місці співудару. При падінні перелом в лобній ділянці міг виникнути лише якщо дитина впала головою вниз плашмя. При падінні головою вниз плашмя затилочна частина залишається інтактною. В даному випадку настання перелому внаслідок падіння дитини, яка перебувала на руках у дорослої людини є неможливим, адже дитина малолітня і у неї не сформовані рефлекси, а тому не могла підтягнути підборіддя до грудної клітини. Перелом в затилочній частині не міг виникнути від падіння. У дитини мають місце переломи, які не могли сформуватися одночасно, так як розташовані в різних областях голови, тобто могли утворитись від двох травматичних дій. Даних щодо того, яким чином могли виникнути тілесні ушкодження їй надано не було. Діти на біль можуть реагувати по різному, а тому не може сказати чи кричала дитина в даному випадку при падінні чи нанесенні їй тілесних ушкоджень. Дитина могла кричати, втратити свідомість. В нормальному стані дитина має реакцію на біль: стон, крик, сечевипускання. При таких ушкодженнях дитина могла втратити свідомість. Дитина могла кричати від отримання удару, тілесного ушкодження, в залежності від сили удару, чим сильніший удар, тим сильніший біль. Дитина могла кричати, але не втрачати свідомість, бути роздратованою. Втрата свідомості може тривати від секунди до хвилини. Вірогідність того, що дитина могла плакати велика, могла стогнати. Також дитина могла плакати від переляку, коли удар незначний. На момент надходження дитини до лікарні її стан був дуже тяжкий, дитина була у свідомості, постійно кричала. Черепно-мозкова травма могла спричинити і смерть. В даному випадку дитина постійно кричала, перебувала у збудженому стані, що не є нормальним станом для дитини.

Допитана повторно в судовому засіданні 02.07.2020 року експерт ОСОБА_39 пояснила, що працює в Кіровоградському обласному бюро судово-медичної експертизи та має більше двадцяти років стажу роботи експерта за спеціальністю судово-медична експертиза. Проводила судово-медичні експертизи №194 від 03.05.2019 року та №163/194 від 10.02.2020 року малолітньої ОСОБА_9 по медичним документам. Тілесні ушкодження у дитини могли утворитись від не менше чотирнадцяти травматичних впливів. Враховуючи різносторонню локалізацію тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення від падіння дитини чи падіння на дитину дорослої людини. Одночасне спричинення тілесних ушкоджень також неможливе. Локалізація ушкоджень спереду та ззаду ділянки голови виключає можливість їх утворення через падіння дитини з візка при його перевертанні, повинно бути не менше двох травматичних впливів по переломам в ділянці голови (лобна від одного травматичного випливу, потилична від іншого). Враховуючи характер перелому лобної кістки по медіальній лінії (центру голови) локалізація перелому йде по центру лобної кістки з переходом на коронарний шов (шов який розташований між лобною кісткою та тім`яною кісткою) та враховуючи наявність перелому потиличної кістки виключається можливість утворення переломів при падінні дитини з візка. Одночасне виникнення переломів неможливе. Тілесні ушкодження у дитини виникли внаслідок неодноразових травматичних впливів в ділянку голови та різні частини тіла. Всі тілесні ушкодження у дитини не могли виникнути при падінні на дитину, яка лежала на твердій підлозі, дорослої жінки, оскільки мало б місце здавлення у дитини грудної клітини в передньо-задньому напрямку, внаслідок чого могли виникнути переломи ребер. В даному випадку здавлення грудної клітини та живота у дитини відсутні. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у дитини (переломи черепа), яка знаходиться на підлозі під матір`ю, при нанесенні ударів по тілу матері взутою ногою з обох сторін, та якщо окрім матері удари приходились по голові дитини. Також не виключається можливість виникнення інших тілесних ушкоджень у дитини за вказаних обставин. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень у дитини, їх локалізацію, різні поверхні тіла, малоймовірно їх виникнення при завданні ударів ногою в голову матері, яка в цей час знаходилась на дитині. Відсутні об`єктивні дані в якому положенні перебувала дитина. У дітей черепно-мозкова травма протікає більш легше ніж у дорослих, а тому дитина при черепно-мозковій травмі могла не втрачати свідомість. Велика вірогідність того, що дитина плакала при спричиненні їй тілесних ушкоджень.

Зображенням тілесних ушкоджень на тілі малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , складених експертом ОСОБА_39 наданих під час її допиту в судовому засіданні 02.07.2020 року (Т5 а.с. 147-149).

Окрім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами:

рапортом старшого інспектора-чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_40 , зареєстрованим в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №361 від 10.02.2019 року, про прийняття повідомлення по лінії 102, згідно якого 10.02.2019 року о 08 год. 25 хв. надійшло повідомлення по телефону з Бобринецької ЦРЛ про те, що для надання допомоги з тілесними ушкодженнями попередньо у вигляді перелому щелепи до приймального покою звернулася ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 . Зі слів потерпілої тілесні ушкодження отримала під час спільного розпиття спиртних напоїв від ОСОБА_12 (Т.8 а.с.119);

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_18 заявила, що в ніч з 09.02.2019 року на 10.02.2019 року співмешканець ОСОБА_4 за місцем мешкання АДРЕСА_2 , шляхом нанесення ударів руками та ногами по різним частинам тіла спричинив їй тілесні ушкодження (Т.8 а.с.120);

рапортом старшого інспектора-чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_40 , зареєстрованим в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №364 від 10.02.2019 року, про прийняття повідомлення зі служби 102 від чергового лікаря КОЛ (м.Кропивницький), згідно якого 10.02.2019 року близько 10:30 з м.Бобринець доставлено ШМД ОСОБА_9 7 місяців ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 . З діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку. Зі слів лікаря дитину побив батько чи знайомий батька, мати дитини знаходиться в лікарні (Т4 а.с.3);

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2019 року в ході якого підозрюваний ОСОБА_4 у присутності захисника розповів та показав про обставини спричинення ним умисних тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_22 , які мали місце 09.02.2019 року та в ніч на 10.02.2019 року. З 09.02.2019 року він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 , братом ОСОБА_12 та знайомим ОСОБА_13 вживали спиртні напої у будинку в якому він проживає. Він наблизився до столу, за яким в цей час сиділа потерпіла, та наніс їй один удар лівою ногою в область голови. Від завданого удару потерпіла впала на підлогу на лівий бік та він підійшовши до неї наніс ще один удар долонею лівої руки по обличчю з права. Після цього потерпіла пішла до іншої кімнати в якій знаходилась дитяча коляска в якій знаходилась дитина. В цій кімнаті він наніс потерпілій ще два удари ногою та рукою, а саме ногою ударив потерпілу в живіт, яка в цей час нахилилась до візка з дитиною, а рукою по шиї потерпілої, від якого вона впала на дитячу коляску поряд з якою лежала на підлозі дитина, однак як саме впала потерпіла він не бачив. Більше він тілесних ушкоджень потерпілій не наносив та пішов вживати горілку. Вранці 10.02.2019 року він зайшов до кімнати та побачив, що у потерпілої було напухле обличчя після чого викликав швидку допомогу (Т1 а.с.166-170);

відеозаписом слідчого експерименту від 15.03.2019 року, з якого судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на місці скоєння злочину розповів про те, що в день події 09.02.2019 року відпочивали з ОСОБА_25 , ОСОБА_41 та співмешканкою ОСОБА_8 в будинку, де проживав із останньою. Далі ОСОБА_16 показав на кімнату кухні, де сиділи за столом та вживали спиртні напої та вказав на місце розташування столу у кімнаті, поставивши його у положення в якому він знаходився у день події, вказавши, що ОСОБА_18 сиділа з лівої сторони від входу до кімнати кухні, навпроти неї сидів ОСОБА_42 , ОСОБА_19 сидів спиною до вхідних дверей у кімнату. Він зайшов з іншої кімнати та вдарив ОСОБА_20 , яка в цей час сиділа за столом, лівою ногою в область голови у праву сторону. Від удару ОСОБА_18 впала на підлогу на бік, після чого підійшов до неї та вдарив долонею лівої руки в область обличчя справа. Далі ОСОБА_18 пішла до кімнати спальні, де сиділа колисала візок, який впав. Коли він зайшов до кімнати ОСОБА_18 сиділа на дивані та біля неї був перевернутий візок біля якого на підлозі лежала дитина. ОСОБА_18 встала та нагнулась над візком та в цей час вдарив її ногою в живіт. Від удару ОСОБА_18 відхилилась назад після чого вдарив її рукою по шиї від чого остання впала на візок. Далі пішов до кімнати кухні де продовжив вживати спиртні напої. Тілесні ушкодження спричинив ОСОБА_22 приблизно через 1-1,5 год. 10.02.2019 року близько 03 год. Після спричинення ОСОБА_22 тілесних ушкоджень остання ходила, скаржилася на біль у обличчі. Згодом зайшов до кімнати та побачив, що у ОСОБА_17 опухле обличчя, викликав швидку та поліцію. Йому невідомо чи хтось інший спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_8 , оскільки спав. В цей проміжок часу дітям співмешканки не спричиняв тілесні ушкодження та не бачив, щоб хтось із присутніх бив дітей. Перед проведенням слідчого експерименту підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про здійснення аудіо-відеофіксації слідчого дії, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України після чого останній добровільно надав згоду на його проведення запропонувавши пройти до домоволодіння, підтвердив отримання пам`ятки про процесуальні права і обов`язки, також слідчим йому роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, зокрема вимагати перевірки обгрунтованості затримання, ОСОБА_4 підтвердив, що свої права знає, вони йому зрозумілі. Під час слідчого експерименту вів себе невимушено, спокійно демонструючи свої дії. Зауважень до слідчої дії в учасників не було (Т3 а.с.89);

заявою ОСОБА_17 від 15.03.2019 року, згідно якої надає добровільну згоду на проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000036 на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Претензій з приводу проведення слідчої дії до працівників поліції не має (Т.3 а.с.88).

спеціальним пакетом «Національна поліція України Головне слідче управління» №INZ3024767 в середині якого містяться медична карта стаціонарного хворого №396 громадянки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та два рентгенологічних знімка від 10.02.2019, які протоколом огляду предметів від 18.04.2019 року та постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 18.04.2019 року були оглянуті, визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000036, внесеного до ЄРДР від 10.02.2019 року (Т.1 а.с.174;175).

спеціальниим пакетом «Національна поліція України Головне слідче управління» №INZ3024770 в середині якого містяться медична карта стаціонарного хворого №1558 громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та диск з результатами СКТ від 10.02.2019, які протоколом огляду предметів від 13.05.2019 року та постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.05.2019 року були оглянуті, визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000037, внесеного до ЄРДР від 10.02.2019 року (Т.4 а.с.111,112).

висновком експерта №154 від 12.04.2019 року, відповідно до якого, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_17 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кишківника, гематоми брижі тонкого кишківника, ангулярного перелому нижньої щелепи справа за зміщенням, гематом навколо обох очей, обличчя зліва, садин обличчя. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами). Тілесні ушкодження у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу. Тілесні ушкодження у вигляді травми черевної порожнини з розривом тонкого кишківника, гематоми брижі тонкого кишківника відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищезазначені тілесні ушкодження утворись від не менш 4-х травматичних впливів. Враховуючи локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину (Т1 а.с.171-173);

протоколом огляду предметів від 18.04.2019 року, згідно якого оглянуто: медичну картку стаціонарного хворого №396 громадянки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; два рентгенологічних знімка від 10.02.2019 року (Т1 а.с.174);

висновком експерта №183/154 від 25.02.2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_17 , відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кішківника, гематоми брижі тонкого кішківника; ануглярного перелому нижньої щелепи справа за зміщенням; гематом навколо обох очей, обличчя зліва, садин обличчя. Механізм вищезазначених тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму, на який вказав підозрюваний в протоколах проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 від 15.03.2019 року та 30.05.2019 року (Т.3 а.с.216-218);

ухвалою слідчого судді Кропивницького апеляційного суду від 15.05. 2019 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контролю особи з використанням спеціальних технічних засобів, що полягає у фіксації розмов, звуків, рухів та дій громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Дібрівка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , терміном на 2 місяці (Т4 а.с. 70-73);

повідомлення прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 29.07.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 (Т4 а.с.74);

повідомлення прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 29.07.2019 року захиснику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_11 (Т4 а.с.75);

протоколом про результати проведення слідчої (розшукової) дії аудіо відео контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів від 08.07.2019 року при проведенні негласної слідчої (розшукової) дії аудіо відео контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду від 15.05.2019 року в результаті проведення якої отримано інформацію про причетність вказаної особи до скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень та додатком до протоколу (диск, інв. №81т), згідно яких ОСОБА_4 у розмові з потерпілою ОСОБА_15 з використанням слів притаманних його словниковому запасу повідомив, що не бачив дитину, коли потерпіла впала. Коли вже затягнув потерпілу на ліжко, тоді вже побачив дитину. ОСОБА_4 говорив потерпілій, щоб розповідала на суді, що її не було. ОСОБА_8 повідомила, що не падала на дитину та не могла на неї так впасти (Т4 а.с.62-65, Т3 а.с.41);

листом Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» №564 від 20.03.2019 року та додатками розрахунком вартості лікування, розрахунком вартості 1 ліжко-дня, розрахунком вартості медикаментів, згідно яких ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії та в хірургічному відділенні №2. Вартість лікування за рахунок бюджетних коштів за період лікування з 10.02.2019 року по 07.03.2019 року 25 ліжко-днів склала 15286,58 грн. Фактична середня вартість одного ліжко-дня за рахунок бюджетних коштів склала 611,46 грн. (Т4 а.с.77-80);

висновками експерта №194 від 03.05.2019 року, №163/194 від 10.02.2020 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мались тілесні ушкодження у вигляді: а) черепно-мозкової травми: перелому по ходу лобно-тім`яного шва зліва; лінійного перелому лобної кістки по середній лінії; лінійного перелому потиличної кістки справа, плоскосної епідуральної гематоми в лобній ділянці справа, забою речовини мозку в лобній та тім`яній долі; множинних гематом обличчя, голови (гематоми навколо лівого ока, щік, підборіддя; скроневій ділянці з 2-х сторін, тім`яній ділянці голови зліва) б) Гематоми по передній поверхні грудної клітини, по передне-медіальній поверхні лівого колінного суглобу, правого та лівого стегна; по передній поверхні, лівому плечовому суглобі по передній поверхні. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні властивості травмуючих об`єктів в медичній документації не описані, в тому числі могли утворитись і від дії кулаків рук, та ногами та відносяться до категорії: тілесні ушкодження описані в пункті а) до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення; тілесні ушкодження описані в пункті б до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.05.1995 року №6. В наданій медичній документації неописаний колір гематом, їх розмір тому конкретно говорити про строк їх виникнення не є можливим, хоча не виключається можливість їх утворення і в строк вказаний в ухвалі суду; всі інші тілесні ушкодження можуть відповідати строку вказаному в ухвалі суду, що підтверджується також висновками консультативної комісії лікарів-рентгенологів. Вищеописані тілесні ушкодження утворились від не менше 14-ти травматичних впливів. Враховуючи механізм, кількість, локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти близько 1,5 м. на тверде покриття, від того, що її кинуто з прискоренням на диван, в дитячий візок, при струшуванні дитини, яка перебувала на руках у дорослої людини (Т4 а.с.108-110, Т.3 219-221);

протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2019 року проведеного на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який у присутності захисника розповів та показав про обставини заподіяння тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_9 , а саме 09.02.2019 року по 10.02.2019 року він перебував за місцем проживання та разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_17 , братом ОСОБА_25 та знайомим ОСОБА_13 вживали спиртні напої та відпочивали. В ході відпочинку між ОСОБА_21 та співмешканкою ОСОБА_8 виникла сварка на грунті ревнощів в ході якої ОСОБА_16 в різний час спричиняв їй декілька разів тілесні ушкодження. 09.02.2019 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_16 зайшов до кімнати спальні в якій перебувала ОСОБА_8 зі своєю донькою ОСОБА_43 , яку він на той момент не бачив та підійшовши до співмешканки знову ж таки на гнуті ревнощів правою ногою в спину спричинив тілесне ушкодження. Від удару ОСОБА_8 впала на візок та перевернувши його впала на нього. Далі ОСОБА_16 переступивши через візок знову підійшов до ОСОБА_8 та продовжив її побиття, а саме наніс приблизно 3 удари кулаком в область голови та 3 удари ногою в область тулуба зліва та близько 3-4 ударів ногою зверху по спині. Далі ОСОБА_4 пішов до іншої кімнати за стіл де випив ще горілки, після чого повернувся назад до цієї ж кімнати приблизно через 5 хвилин. Коли ОСОБА_16 зайшов до цієї кімнати він став піднімати ОСОБА_8 та припіднявши до половини з підлоги він побачив, що на підлозі під нею була її малолітня донька ОСОБА_43 . Після того як ОСОБА_16 побачив малолітню доньку то одразу відкинув в сторону співмешканку та нахилившись підняв з підлоги малолітню ОСОБА_43 , яка почала плакати. Піднімаючи доньку співмешканки ОСОБА_16 побачив, що вона мала синій колір шкіри та одразу викликав швидку. На запитання в якому положенні знаходилась ОСОБА_8 відносно ОСОБА_28 останній відповів, що постійно лежала на животі спиною до нього та жодного разу не поверталася (Т4 а.с. 129-132).

відеозаписом слідчого експерименту від 30.05.2019 року, з якого судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на місці скоєння злочину розповів про те, що з 08.02.2019 року по 10.02.2019 року вживав спиртні напої разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_41 та ОСОБА_15 . Сиділи в кімнаті будинку за столом. Під час відпочинку на грунті ревнощів побив ОСОБА_20 , а саме декілька раз вдарив останню в кімнаті, де вживали спиртні напої. Далі ОСОБА_16 вказав на іншу кімнату, де показав на місце розташування дивану, на який попередньо поклав дитину та дитячого візка, який був порожній. ОСОБА_16 розповів, що в даній кімнаті підійшов до співмешканки, яка в цей час стояла до нього спиною та вдарив її правою ногою в спину від чого остання впала через візок. Далі ОСОБА_16 розташував статиста у такому положенні, в якому знаходилась потерпіла ОСОБА_18 в день події, а саме спиною до нього та показав на статистові як наніс потерпілій удар в спину правою ногою від якого остання впала на підлогу животом разом із візком, який стояв біля неї. Далі переступивши через візок він наніс потерпілій кулаком руки приблизно три удари в область голови, три удари ногою в область тулуба зліва та три-чотири удари ногою зверху по спині. В той час коли наносив удари ОСОБА_18 не плакала та нічого не говорила, постійно лежала на животі спиною до нього та жодного разу не поверталася. Далі він пішов за стіл де продовжив розпиття спиртних напоїв. Приблизно через п`ять хвилин повернувся до кімнати та почав піднімати ОСОБА_20 з підлоги за тулуб та припіднявши до половини побачив, що на підлозі під нею була її малолітня донька ОСОБА_43 . Після того як побачив дитину відкинув співмешканку в сторону на бік та підняв з підлоги дитину, яка мала синій колір шкіри та відразу викликав швидку. Дитина не плакала. Коли спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_22 дитина мовчала та не плакала. За той час поки їхала швидка дитина заплакала та дав їй пляшку, щоб вона заспокоїлась. Після тілесних ушкоджень нікому не спричиняв. Далі понятий став у положенні де знаходився ОСОБА_16 коли наносив тілесні ушкодження та повідомив, що з даного місця видно, що під потерпілою знаходиться дитина. Перед проведенням слідчого експерименту підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про здійснення аудіо-відеофіксації слідчої дії, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України після чого останній добровільно надав згоду на його проведення, слідчим роз`яснено ОСОБА_4 процесуальні права та обов`язки, зокрема вимагати перевірки обгрунтованості затримання, та повідомила про вручення підозрюваному пам`ятки про його процесуальні права і обов`язки, після чого ОСОБА_4 підтвердив, що права йому зрозумілі, більш детального їх роз`яснення не потребує. Під час слідчого експерименту вів себе невимушено, спокійно демонструючи свої дії. Зауважень до слідчої дії в учасників не було (Т3 а.с.42).

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

Згідно ч.1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Суд не має сумнівів в допустимості фактичних даних, зафіксованих в протоколах проведення слідчих експериментів та відеозаписах слідчих експериментів, під час яких ОСОБА_4 добровільно відтворив обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_22 та ОСОБА_44 на місці їх вчинення, проведених з дотриманням процесуальних гарантій права на захист, зокрема проведених з участю захисника та понятих, перед проведенням яких підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про здійснення аудіо-відеофіксації слідчого дії, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України після чого останній добровільно надав згоду на їх проведення, також слідчим йому роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, зокрема вимагати перевірки обгрунтованості затримання, ОСОБА_4 підтвердив, що свої права знає, вони йому зрозумілі. Під час слідчих експериментів обвинувачений надавав логічні, послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, при цьому вів себе невимушено, ініціативно, спокійно демонструючи свої дії. Зауважень до слідчої дії в учасників не було.

Отже, суд визнає протоколи проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та їх відеозаписи належними та допустимими доказами, складеними у відповідності до вимог кримінально-процесуально закону, істотних порушень, які б дозволяли визнати ці документи недопустимими судом не встановлено.

Спричинення ОСОБА_22 тяжких тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз №154 від 12.04.2019 року та №183/154 від 25.02.2020 року за результатами яких останній спричинено тілесні ушкодження середнього ступені тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення та механізм заподіяння яких не суперечить механізму, на який вказав підозрюваний в протоколах проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 від 15.03.2019 року та 30.05.2019 року.

Спричинення малолітній ОСОБА_44 тяжких тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №194 від 03.05.2019 року за результатами якої останній спричинено легкі тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

З показань потерпілої ОСОБА_45 вбачається, що вона всіх обставин події спричинення ОСОБА_21 їй та дитині тілесних ушкоджень не пам`ятає, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_16 через ревнощі наніс їй удар зокрема ногою в голову, від якого вона втратила свідомість. До події тілесних ушкоджень у її доньки ОСОБА_45 та у неї не було. Після затримання ОСОБА_28 останній по телефону їй розповідав, що вона дитину з рук не випускала, оскільки вважала, що з дитиною на руках ОСОБА_16 не буде її бити. Стверджує, що до події обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження з приводу чого до лікарні та правоохоронних органів не зверталась.

Показання потерпілої ОСОБА_45 про спричинення їй та її малолітній донці тілесних ушкоджень ОСОБА_21 узгоджуються із показаннями допитаного по справі свідка ОСОБА_31 , який після бійки з ОСОБА_21 залишив домоволодіння потерпілої, що також підтвердив і свідок ОСОБА_13 , що спростовує твердження обвинуваченого про спричинення потерпілій ОСОБА_22 тілесних ушкоджень ОСОБА_25 . З показань свідка ОСОБА_13 також вбачається, що останній через надмірне вживання алкоголю пішов спати. Коли прокинувся зранку побачив потерпілу, яка лежала на підлозі в кухні скручена, у якої були синці та кров, не могла рухатися, дихати та говорити.

Саме факт застосування ОСОБА_21 насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_17 став приводом бійки між ОСОБА_14 та ОСОБА_27 , який заступився за потерпілу, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , що свідчить про спричинення потерпілим тілесних ушкоджень саме ОСОБА_21 та спростовує твердження обвинуваченого про спричинення потерпілій ОСОБА_22 тілесних ушкоджень ОСОБА_25 .

Крім того, показання потерпілої ОСОБА_17 про її побиття ОСОБА_21 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_35 , яка є матір`ю потерпілої, та пояснила, що в лікарні донька їй повідомила, що її побив ОСОБА_16 та викликав швидку. Раніше обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження потерпілій, вдарив ніжкою від стільця по голові останній. Тобто застосування ОСОБА_21 фізичного насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_17 ним від оточуючих не тільки не приховувалось, але і в день події демонструвалось перед свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_13 в присутності яких він в кімнаті кухні вдарив потерпілу ОСОБА_20 .

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_17 і свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_13 та ОСОБА_35 є логічними та такими, які узгоджуються між собою, вони попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, підстав недовіряти показанням яких у суду немає.

Про недостовірність твердження обвинуваченого про побиття ОСОБА_25 потерпілої ОСОБА_17 свідчать показання підозрюваного ОСОБА_28 , надані під час проведення слідчого експерименту від 15.03.2019 року за його участю, які зафіксовані відеозаписом, під час якого вказував, що йому невідомо чи хтось інший спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_22 , оскільки спав. Вказана розбіжність в показах обвинуваченого свідчить про недостовірність його показів про неспричинення ним тілесних ушкоджень обом потерпілим.

Посилання обвинуваченого на рапорт старшого інспектора-чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_40 від 10.02.2019 року (Т.8 а.с.119), в якому повідомляється про побиття ОСОБА_17 судом оцінюються як недостовірні, адже з показань потерпілої ОСОБА_17 допитаної повторно в судовому засіданні 02.07.2020 року, ОСОБА_16 в будинку їй говорив, що її побив ОСОБА_19 , тобто будучи госпіталізованою каретою невідкладної медичної допомоги з місця проживання до лікувального закладу вказані недостовірні відомості про кривдника вона повідомила зі слів самого ОСОБА_28 , адже потерпіла сама всієї події її побиття не пам`ятала, прибула до лікарні з небезпечним для життя тяжким тілесним ушкодженням.

Та обставина, що ОСОБА_16 розповідав ОСОБА_22 про її побиття ОСОБА_25 суд розцінює як спробу ОСОБА_28 перекласти відповідальність за спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_22 та її малолітній дочці на свого брата, з яким у нього в день події була бійка, та з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене.

Твердження обвинуваченого про те, що він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_22 та її малолітній дочці ОСОБА_44 , оскільки поїхав та повернувся в с. Полум`яне лише зранку 10.02.2019 року, спростовуються показами потерпілої ОСОБА_17 , яка впевнено стверджує, що окрім ОСОБА_28 її більше ніхто не бив, тобто тілесних ушкоджень не спричиняв, та окрім ОСОБА_28 більше ні з ким не сварилась, заподіяти їй та дитині тілесні ушкодження більше було нікому, а також показаннями свідка ОСОБА_32 з яких вбачається, що 09.02.2019 року приблизно о 20-21 годині його викликав обвинувачений, який був в стані сп`яніння та розповів, що побився з братом та побив жінку. З 09.02.2019 року на 10.02.2019 року його востаннє викликав обвинувачений, якого разом ще з одним хлопцем відвіз до магазину «Копілка» в місті Бобринець та назад в село Полум`яне, при цьому у обох були тілесні ушкодження. Дорогою вони розмовляли, що обвинувачений побив жінку, брата та жінці дісталося.

Крім того, потерпіла ОСОБА_18 також стверджує, що тілесних ушкоджень у дитини до вечора 10.02.2019 року не було, що свідчить про те, що вони спричинені ОСОБА_21 саме під час події побиття ОСОБА_17 , яка тримала дитину на руках.

Суд не має сумнівів в правдивості показань свідка ОСОБА_32 , оскільки останній пояснив, що в родинних та неприязних стосунках з учасниками процесу не перебуває, зацікавленості в результатах розгляду справи не має, а його показання є правдивими.

Даних про те, що потерпілим завдані тілесні ушкодження за інших обставин судом не встановлено.

Натомість з протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2019 року проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_16 виявив синій колір шкіри у малолітньої потерпілої ОСОБА_45 в той час як підняв з підлоги потерпілу ОСОБА_20 під якою на підлозі лежала малолітня потерпіла ОСОБА_9 . Отже, у суду немає розумних сумнівів у тому, що саме внаслідок події побиття ОСОБА_17 , яка тримала на руках малолітню потерпілу ОСОБА_9 , у останньої виникли тяжкі тілесні ушкодження.

Не визнання своєї вини в інкримінованому злочині та зміну в суді обвинуваченим показів суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Так, під час судового слідства та судового розгляду ОСОБА_16 змінював свої покази в частині обставин вчинення правопорушення, а саме кількості та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілим. Проаналізувавши покази ОСОБА_28 надані під час слідчих експериментів за його участю та в суді щодо обставин, під час яких потерпілим було спричинено тілесні ушкодження, суд прийшов до висновку, що вони не в повній мірі відповідають дійсності, та спростовуються висновком експерта №154 від 12.04.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_17 тілесні ушкодження утворись від не менш 4-х травматичних впливів, та висновком експерта №194 від 03.05.2019 року відповідно до якого у малолітньої ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесні ушкодження утворились від не менше 14-ти травматичних впливів, а також іншими дослідженими доказами.

З показань свідка ОСОБА_34 , яка працює лікарем невідкладних станів Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги медицини та катастроф у Кіровоградській області» Бобринецька підстанція вбачається, що 10.02.2019 року вона прибула на виклик за повідомленням про біль в животі вагітної жінки та виявила малолітню дитину, яка була у тяжкому стані. Обвинувачений поводив себе агресивно, казав, щоб оглядали жінку, оскільки з дитиною все нормально, чинив опір, щоб не забирали дитину. Однак з протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2019 року вбачається, що обвинувачений після побиття потерпілих підняв з підлоги малолітню ОСОБА_47 та побачив, що вона мала синій колір шкіри тобто знав, що її зовнішній вигляд та тяжкий стан свідчать про спричинення ним малолітній дитині видимих тілесних ушкоджень. На переконання суду висловлені ОСОБА_21 лікарю твердження, що з дитиною все нормально та чинення ОСОБА_21 опору лікареві у госпіталізації дитини вказує про намагання ОСОБА_28 приховати факт побиття ним дитини, що також свідчить про спричинення саме ним тілесних ушкоджень дитині та повне усвідомлення цього факту.

Згідно частин 2, 3 статті 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

ОСОБА_16 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій по застосуванню фізичної сили до ОСОБА_17 , яка є жінкою, слабшою фізично, яка тримала на руках семимісячну малолітню потерпілу ОСОБА_9 , від яких ОСОБА_18 впала з дитиною на руках на тверду дерев`яну підлогу. Однак ОСОБА_16 після падіння потерпілих продовжив наносити руками та ногами удари по потерпілим, після чого дістав з під ОСОБА_8 малолітню дитину, яка мала синій колір шкіри, що свідчить про те, що тілесні ушкодження у малолітньої потерпілої настали від дій ОСОБА_28 , який передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій, адже розумів що семимісячна дитина знаходиться на руках у ОСОБА_17 , а далі після падіння між твердою дерев`яною підлогою та тілом ОСОБА_17 , проти якої були спрямовані протиправні дії по спричиненню тілесних ушкоджень, які у малолітньої потерпілої ОСОБА_45 за висновком експерта №194 від 03.05.2019 року утворились від не менше 14-ти травматичних впливів.

ОСОБА_16 достеменно знав і не міг не передбачати, до яких тяжких наслідків призведе застосування фізичної сили до потерпілої ОСОБА_17 з дитиною на руках, від якої ОСОБА_18 разом з дитиною впала на тверду дерев`яну підлогу, з подальшим нанесенням ОСОБА_21 ногами ударів по обом потерпілим. ОСОБА_16 після падіння потерпілих на дерев`яну підлогу не припинив свою агресивну поведінку по відношенню до ОСОБА_17 по спричиненню ударів, а навпаки продовжив їх нанесення тобто цілеспрямовано та усвідомлено вчинив усі необхідні дії для спричинення ОСОБА_22 тяжких тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_16 не міг не передбачати і те, що під час нанесення вказаних ударів ОСОБА_22 деякі з них влучать у семимісячну малолітню потерпілу ОСОБА_47 , а значить обов`язково її вразять, від чого її здоров`ю буде спричинено шкоду, а з урахуванням віку малолітньої, відсутність у неї сформованих рефлексів захисту від ударів та визначаючи силу ударів суд приходить до висновку, що ОСОБА_16 передбачав неминучість настання у семимісячної ОСОБА_45 тяжких тілесних ушкоджень, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання у ОСОБА_45 .

Викладені обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання у ОСОБА_17 , а у малолітньої ОСОБА_45 хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, а тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_16 за вказаних вище обставин мав прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_22 , та непрямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_44 .

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого про спричинення малолітній потерпілій ОСОБА_44 тілесних ушкоджень від падіння на неї потерпілої ОСОБА_17 , адже згідно експертного висновку №194 від 03.05.2019 року вони утворились від не менше 14-ти травматичних впливів. Враховуючи механізм, кількість, локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти близько 1,5 м. на тверде покриття, від того, що її кинуто з прискоренням на диван, в дитячий візок, при струшуванні дитини, яка перебувала на руках у дорослої людини. Крім того, з показань експерта ОСОБА_39 , підстав сумніватися в достовірності яких у суду немає, вбачається, що одночасне виникнення у малолітньої ОСОБА_45 переломів в ділянці голови (лобна від одного травматичного випливу, потилична від іншого) неможливе, так як вони могли утворитись від не менше двох травматичних впливів. Враховуючи різносторонню локалізацію тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення від падіння дитини чи падіння на дитину дорослої людини. Одночасне спричинення тілесних ушкоджень також неможливе. Всі тілесні ушкодження у дитини також не могли виникнути при падінні на дитину, яка лежала на твердій підлозі, дорослої жінки, оскільки мало б місце здавлення у дитини грудної клітини в передньо-задньому напрямку, внаслідок чого могли виникнути переломи ребер.

Твердження обвинуваченого про те, що він під час побиття потерпілої ОСОБА_17 , яка лежала на твердій дерев`яній підлозі, не бачив малолітню ОСОБА_47 спростовується змістом слідчого експерименту з участю ОСОБА_48 від 30.05.2019 року, згідно якого понятий став у положенні, де знаходився ОСОБА_16 під час того як наносив тілесні ушкодження та повідомив, що з даного місця видно, що під потерпілою знаходиться дитина.

Судом достеменно встановлено, що тілесні ушкодження були спричинені потерпілим в ніч з 09.02.2019 року на 10.02.2019 року, що підтверджується не тільки протоколом проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 від 15.03.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_32 , а також рапортами старшого інспектора-чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_40 від 10.02.2019 року про надходження 10.02.2019 року о 08:25 повідомлення по телефону з Бобринецької ЦРЛ про звернення ОСОБА_17 з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому щелепи (Т8 а.с.119), а також про надходження повідомлення зі служби 102 від чергового лікаря Кіровоградської обласної лікарні (м.Кропивницький) про доставлення 10.02.2019 року близько 10:30 з м.Бобринець швидкою медичною допомогою ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку (Т4 а.с.3);

Пояснення потерпілої щодо дати події побиття, яка на її думку відбулась в ніч з 10.02.2019 року на 11.02.2019 року, суд оцінює як очевидну помилку, яка не має істотного значення, адже потерпіла надала показання про обставини події, яка відбулась в ніч з 09.02.2019 року на 10.02.2019 року, в ході яких вона з донькою отримали тяжкі тілесні ушкодження, після якої були зранку 10.02.2019 року госпіталізовані до лікарень з тілесними ушкодженнями, при цьому потерпіла повідомила по обставини, які запам`ятала, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів належність пояснень потерпілої до події їх побиття ОСОБА_21 . Крім того, встановлена судом дата вчинення злочину узгоджується з протоколом прийняття заяви від ОСОБА_17 про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 11.02.2019 року, згідно якого в ніч з 09.02.19 на 10.02.19 співмешканець ОСОБА_4 шляхом нанесення ударів руками та ногами по різних частинах тіла спричинив їй тілесні ушкодження (Т8 а.с.120).

Натомість неможливість встановлення точного часу (години та хвилини) події та кількості спричинених ударів потерпілим, механізму спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_44 , не виправдовує обвинуваченого за спричинені тілесні ушкодження, адже ОСОБА_18 всієї події не пам`ятає, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння та перед вказаною подією обвинувачений наніс їй удар ногою в голову, що підтвердили свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_13 . Малолітня ОСОБА_49 внаслідок віку не вміє розмовляти, а отже і не може давати пояснення. Натоміть факт застосування фізичної сили ОСОБА_14 в день події до потерпілих підтверджений сукупністю досліджених судом доказів, наведених вище.

На переконання суду висновок судово-медичної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_45 №163/194 від 10.02.2020 року (Т.3 а.с.219-221) в частині того, що виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у малолітньої потерпілої ОСОБА_45 , враховуючи механізм, їх кількість та взаєморозташування, за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 в протоколах слідчих експериментів за 15.03.2019 року та 30.05.2019 року, свідчить про намагання обвинуваченого ввести сторону обвинувачення та суд в оману про кількість ударів та механізм спричинення тілесних ушкоджень малолітній потерпілій з метою ухилення від відповідальності за спричинення шкоди здоров`ю малолітній ОСОБА_44 .

За правилом ст. 214 КПК України досудове розслідування може бути розпочате та звершене не тільки за заявою самого потерпілого, але і при повідомленні про вчинення кримінального правопорушення або самостійного виявленні слідчим чи прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, доводи сторони захисту про те, що потерпіла не подавала до поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення відносно неї та малолітньої ОСОБА_45 по спричиненню тяжких тілесних ушкоджень суд відхиляє адже досудові розслідування розпочаті за повідомленнями, які надійшли з Бобринецької ЦРЛ по телефону по лінії 102, про що свідчать рапорти старшого інспектора-чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_40 від 10.02.2019 року (Т4 а.с.3, Т.8 а.с.119) та протокол прийняття заяви від ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.02.2019 року. Тобто в даному випадку кримінальні провадження не відноситься до переліку, які здійснюються у формі приватного обвинувачення (ст.477 КПК України), що свідчить про правомірність внесення відомостей про вчинений злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початку досудового розслідування, а отже і допустимість зібраних доказів.

Сумніви обвинуваченого у достовірності пояснень експерта ОСОБА_39 , наданих нею під час її допиту в судовому засіданні 02.07.2020 року через відсутність збереженої фіксації звуку первинного допиту експерта ОСОБА_39 в судовому засіданні 17.12.2019 року є надуманими та безпідставними, адже показання експерта ОСОБА_39 надані в судовому засіданні 17.12.2019 року відповідають тим, які вона надала в судовому засіданні 02.07.2020 року, які повністю узгоджуються зі складеними нею письмовими висновками експерта №194 від 03.05.2019 року, №163/194 від 10.02.2020 року, та не суперечать ним. Крім того, з доповідної записки секретаря судового засідання ОСОБА_3 вбачається, що починаючи з 14 год. 37 хв. судове засідання від 17.12.2019 року записано лише відео зображення без звуку через технічну несправність системи «Акорд» з допомогою якої здійснювалося фіксування судового засідання (Т3 а.с.228). За змістом доповідної головного спеціаліста з ІТ Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_50 дана проблема виникла в зв`язку з технічним збоєм комплексу аудіо відео фіксації «Акорд» під час судового засідання (Т3 а.с.229).

Оцінюючи вище наведені судом на підтвердження вини ОСОБА_4 докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою суд приходить до висновку про їх належність та допустимість, оскільки отримані органом досудового слідства згідно з вимогами Кримінально процесуального законодавства України, повністю узгоджуються між собою, містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, часовий проміжок, спосіб вчинення кримінального правопорушення, причинно-наслідковий зв`язок між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_48 , який в ході сварки з ОСОБА_15 умисно руками та ногами спричинив удари потерпілій ОСОБА_22 та її малолітній дочці ОСОБА_44 та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, та є достатніми для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_28 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину щодо кожної потерпілої.

Обвинувачений в судовому засіданні 03 жовтня 2019 року під час розгляду питання про продовження строку дії запобіжного заходу пояснив, що рік назад проковтнув інородні тіла, щоб в місті Комнаніївка йому не обрали запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак в подальшому 12 грудня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 усно заявив в судовому засіданні про його побиття співробітниками поліції під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, метою яких було вибивання з нього показів щодо його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, а саме 10.02.2019 року його затримали працівники поліції та побили після чого у вбиральні проковтнув зварювальні металеві електроди з метою припинення його побиття. Далі його відвезли до ізолятора тимчасового тримання в місто Кропивницький, де провели його освідування.

За результатами досудового розслідування 24.05.2021 року слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_51 винесла постанову про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (Т.8 а.с.30-34).

Вказаною постановою спростовано твердження обвинуваченого про застосування недозволених методів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, і будь-яких належних доказів на підтвердження таких обставин суду не надано.

Наявність же у ОСОБА_48 тілесних ушкоджень пояснюється бійкою в ОСОБА_25 , яка відбулась в день події побиття потерпілих, яку підтвердив як сам ОСОБА_16 , так і свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_32 та потерпіла ОСОБА_18 .

Крім того, про застосування незаконних методів слідства обвинувачений в ході досудового розслідування, зокрема під час проведення слідчих експериментів та затримання обвинуваченого, не заявляв, та дані, які б свідчили про це у матеріалах кримінального провадження відсутні, натомість обвинувачений заявив про застосування до нього незаконних методів слідства під час судового розгляду лише 12 грудня 2019 року, тобто на вісімнадцятому судовому засіданні, хоча останньому ще на досудовому розслідуванні під час слідчих експериментів слідчим роз`яснювались його права та обов`язки, зокрема право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Таким чином, суд відхиляє твердження обвинуваченого про застосування недозволених методів проведення досудового розслідування, оскільки вони були предметом офіційної перевірки за заявою ОСОБА_4 у порядку ст.214 КПК та повністю спростовані.

Твердження обвинуваченого про вплив на нього прокурора не підтверджені доказами, а тому суд розцінює як позицію захисту з метою затягнення судового розгляду для ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

Процесуальних порушень, які б потягли за собою незаконність слідчих дій суд не вбачає.

Окрім того, як доказ винуватості обвинуваченого, стороною обвинувачення також надано ряд експертних висновків, за результатами дослідження яких судом встановлено наступне.

За висновком експерта №268 від 16.04.2019 року, кров підозрюваного ОСОБА_4 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.с.177-178).

За висновком експерта №269 від 16.04.2019 року, кров потерпілої ОСОБА_17 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.с.179-180).

За висновком експерта №270 від 16.04.2019 року, кров свідка ОСОБА_13 належить до групи 0б? за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.с.181-182).

Окрім того, як доказ винуватості обвинуваченого, стороною обвинувачення також надано наступні речові та письмові докази:

ряднинку з плямами речовини бурого кольору, рушник з плямами речовини бурого кольору, які вилучено під час проведення огляду місця події 10.02.2019 року в одній з кімнат будинку домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , та постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10.02.2019 року визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000036, внесеного до ЄРДР від 10.02.2019 року (Т.1 а.с.149-158, 159);

джинси синього кольору, светр чорного кольору, шуба бурого кольору та сапоги коричневого кольору, які вилучено під час проведення огляду місця події 10.02.2019 року в приміщенні Бобринецької центральної районної лікарні, розташованої за адресою: вул. 16 Березня, 82, м. Бобринець, та постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 10.02.2019 року визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000036, внесеного до ЄРДР 10.02.2019 року (Т.1 а.с.161-163, 164);

чоловіче пальто чорного кольору з надписом на внутрішній петлі «46», чоловіче взуття типу ботинки чорного кольору з синіми вставками та надписом «plmt shoes», які вилучено 10.02.2019 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_4 під час його обшуку, та постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10.02.2019 року визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000036, внесеного до ЄРДР 10.02.2019 року (Т.1 а.с.183-186, 187);

повзунки рожевого кольору та светр сірого кольору із зображенням ведмедя, які вилучено під час проведення огляду місця події 10.02.2019 року в приміщенні Бобринецької центральної районної лікарні, розташованої за адресою: вул. 16 Березня, 82, м. Бобринець, та постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 10.02.2019 року визнані та долучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000037, внесеного до ЄРДР 10.02.2019 року (Т.4 а.с.9-11,12), а також протоколи огляду місця події від 10.02.2019 року (Т.1 а.с.149-158, Т.1 а.с.161-163, Т.4 а.с.9-11) під час яких їх було вилучено та заяви ОСОБА_35 від 10.02.2019 року (Т.3 а.с.86), ОСОБА_37 (Т.3 а.с.87) про надання згоди на огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені речові докази суд не бере до уваги, оскільки не встановлено наявність на них будь-яких біологічних об`єктів та їх належність конкретній особі, оскільки не були об`єктами експертного дослідження, а тому вказані речові докази, протоколи огляду місця події від 10.02.2019 року, за якими їх було вилучено, а також належні до них заяви про згоду на огляд домоволодіння, ніяким чином не доводять і не спростовують вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні. Отже, зазначені висновки експертів №268, №269, №270 від 16.04.2019 року також суд не бере до уваги, оскільки кров підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_17 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0, та ніяким чином не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, так і не спростовують її.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Також згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000036 від 10.02.2019 року речовими доказами по кримінальному провадженню також є: картопля з плямами речовини бурого кольору, вилучена під час проведення огляду місця події 10.02.2019 року в одній з кімнат будинку домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 ; чоловічі брюки синього кольору з надписом «Fashion Classic», футболка синього кольору з білими горизонтальними смужками на плечах та надписом на лівій частині грудей «Adidas», вилучені 10.02.2019 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_4 під час його обшуку, які прокурором в судове засідання для дослідження не представлені через їх відсутність, так як не збереглись. Ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту суду не надано висновків експертів з приводу вказаних речових доказів, що свідчить про те, що експертних досліджень щодо них не проводилось, а їх результати сторонами один одному в порядку ст.290 КПК України не відкривались. За таких обставин, картопля з плямами речовини бурого кольору, чоловічі брюки синього кольору з надписом «Fashion Classic», футболка синього кольору з білими горизонтальними смужками на плечах та надписом на лівій частині грудей «Adidas», доказового значення по кримінальному провадженню по встановленню наявності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, чи її спростуванні, не мають, а тому їх відсутність значення не має.

Також під час судового розгляду були допитані свідки обвинувачення ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 . Так, свідок ОСОБА_52 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , по сусідству з потерпілою ОСОБА_15 та знає її. Про спричинення тілесних ушкоджень потерпілим дізналась коли приїхали працівники поліції в лютому 2019 року в ранковий час, точної дати не пам`ятає. Вночі перед ранком коли приїхали працівники поліції, в домоволодінні потерпілої ОСОБА_17 була гулянка, чула голоси людей з її подвір`я. Після тієї ночі ОСОБА_20 забрали до лікарні. Свідком спричинення потерпілим тілесних ушкоджень не була. Була присутня в якості понятої під час огляду домоволодіння, в будинку все було розкидано, на столі стояла горілка.

Свідок ОСОБА_53 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , навпроти домоволодіння потерпілої ОСОБА_17 . Свідком події не була. 9-10 лютого 2019 року була присутня в якості понятої під час огляду працівниками поліції місця події. Окрім неї понятою була ОСОБА_52 . Будинок був відчинений в присутності потерпілої ОСОБА_17 та її матері ОСОБА_35 . В будинку були ряднинка та картопля у крові, пляшка горілки як після застілля. Огляд проводився в її присутності, ніяких зауважень від учасників слідчої дії не надходило. Напередодні події чула лише про отримання потерпілою ОСОБА_15 виплат на дітей, скандалів та криків не чула.

Свідок ОСОБА_54 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , та перебуває в дружніх стосунках з потерпілою ОСОБА_15 . Про спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_22 та її дітям їй нічого не відомо. Чула як обвинувачений з потерпілою періодично сварились в її присутності під час того як була у них в гостях. Під час сварок у її присутності тілесних ушкоджень ніхто не спричиняв. На ОСОБА_22 тілесних ушкоджень не бачила. Чи зловживав обвинувачений спиртними напоями їй не відомо. Свідком події не була.

Свідок ОСОБА_55 пояснив, що обвинуваченого знає як односельчанина. Спричинення потерпілим тілесних ушкоджень не бачив. Коли приходив з дружиною у гості до обвинуваченого все було спокійно, відвідували їх не часто. Чув як обвинувачений з потерпілою сварились, свідком бійки між ними не був. Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_22 не бачив. У 2019 році, точної дати не пам`ятає чув що ОСОБА_20 побили та забрали до лікарні. Свідком події не був.

Таким чином, оскільки ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 свідками події не були, по суті події нічого не пояснили, отже їх показання доказового значення не мають, а тому судом до уваги не приймаються.

Стосовно клопотання обвинуваченого, який наполягав на допиті свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , суд зазначає, що неодноразово здійснював виклики цих свідків в судові засідання 17.01.2022 року, 16.02.2022 року, 25.02.2022 року, 25.03.2022 року, 29.04.2022 року, 24.05.2022 року за указаними в матеріалах справи адресами їх проживання, проте будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (Т8 а.с.137, 138, 202, 203, 216, 217, 48, 51), вони жодного разу в судове засідання не з`явились. Тобто, стороні захисту було надано достатній час для забезпечення їх явки в судове засідання та вжито всі передбачені ч.2 ст.327 КПК України заходи для сприяння їм в цьому. Проте сторона захисту не змогла виконати свій процесуальний обов`язок, регламентований ч.2 ст.327 КПК України, і забезпечити присутність в засіданні свідків, на допиті яких вона наполягала.

Крім того, в клопотанні від 09.02.2022 року (Т8 а.с. 175) прокурор відмовився від допиту вищевказаних свідків, оскільки вони не були очевидцями кримінального правопорушення та відсутні за місцем проживання. Натомість сторона захисту відомостей щодо достовірного їх місця проживання не надала, що виключає можливість їх виклику та допиту в суді.

Дослідивши в судовому засіданні та оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, суд кваліфікує суспільно небезпечні дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України як умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

З обвинувачення підлягають виключенню твердження про нанесення ОСОБА_4 в кімнаті спальні будинку одного удару кулаком в обличчя, а саме в область правого ока потерпілій ОСОБА_8 , а також в кімнаті, в якій вони відпочивали, декілька ударів долонями правої та лівої руки по обличчю потерпілій ОСОБА_8 , оскільки вказані обставини не підтверджено доказами, що на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України не впливає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

Суд відхиляє пояснення обвинуваченого висловлені в останньому слові щодо щирого каяття, адже передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних дій, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, чого судом щодо обвинуваченого не встановлено. Той факт, що обвинувачений в останньому слові визнав вину, не може безумовно свідчити про його щире каяття з приводу вчиненого.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 338 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, оскільки за правилами ч.ч.1 ст. 338 КПК України суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який відносно ОСОБА_4 не містить посилання як на обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд позбавлений можливості її врахувати при призначенні покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, умисне, закінчене. Судом встановлено, що ОСОБА_4 , не одружений, дітей не має, до затримання проживав разом з потерпілою ОСОБА_15 без реєстрації, іншого житла не має, за час проживання разом з потерпілою зарекомендував себе з негативної сторони, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, має не зняту та не погашену у передбаченому законом порядку судимість, в минулому відбував покарання в місцях позбавлення волі, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вчинив новий умисний злочин.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд взяв до уваги всі обставини кримінального правопорушення, а саме поведінку обвинуваченого до, під час та після скоєння кримінального правопорушення, врахував ставлення останнього до інкримінованих йому подій, який жодних розумних висновків щодо своєї суспільно небезпечної поведінки не зробив, обставини події фактично викривляє, дії учасників події трактує виключно у вигідних для себе обставинах.

Суд вважає за необхідне враховуючи всі встановлені обставини призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією інкримінованої йому статті, оскільки саме таке покарання відповідає особі обвинуваченого та є необхідним для можливого його перевиховання та попередження і профілактики вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наслідків, які наступили для здоров`я потерпілих. За вказаних обставин, суд переконаний у відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, обвинуваченому необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06.03.2007 року.

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю досліджених речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Також згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000036 від 10.02.2019 року речовими доказами по кримінальному провадженню також є: картопля з плямами речовини бурого кольору, вилучена під час проведення огляду місця події 10.02.2019 року в одній з кімнат будинку домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 ; чоловічі брюки синього кольору з надписом «Fashion Classic», футболка синього кольору з білими горизонтальними смужками на плечах та надписом на лівій частині грудей «Adidas», вилучені 10.02.2019 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_4 під час його обшуку, які прокурором в судове засідання для дослідження не представлені, з огляду на що суд приходить до висновку про їх відсутність, а тому їх долю не вирішує.

Згідно положень ч.4 ст.100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. Отже, питання про їх повернення або відшкодування їх вартості стороною обвинувачення вирішується за правилами ч.4 ст.100 КПК України.

Цивільні позови потерпілими не заявлялись.

Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід по даному кримінальному провадженню у виді тримання під вартою на період апеляційного оскарження цього вироку підлягає продовженню до набрання цим вироком законної сили, адже на теперішній час особа обвинуваченого змін не зазнала, ризики переховування від суду та незаконно впливу на потерпілу не зменшились та продовжують існувати, тому підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

Згідно протоколу затримання від 10.02.2019 року, ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення о 16 год. 00 хв. 10.02.2019 року (Т1 а.с.183-186). Однак в судовому засіданні 02.06.2022 року обвинувачений повідомив про його затримання о 07 год. 00 хв.10.02.2019 року, з огляду на що суд за правилами ст.209 КПК України вважає за необхідне строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.02.2019 року 07 год. 00 хв.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вчинене кримінальне правопорушення частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06.03.2007 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.121, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК України остаточно до 13 років позбавлення волі у спеціальній виховній установі, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на вісім років один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання, тобто з 10.02.2019 року 07 години 00 хвилин.

Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на період апеляційного оскарження цього вироку суду, але не пізніше дня набрання ним законної сили, залишити без змін.

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази, після набрання цим вироком законної сили:

- ряднинку з плямами речовини бурого кольору, рушник з плямами речовини бурого кольору, джинси синього кольору, светр чорного кольору, шуба бурого кольору та сапоги коричневого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області (відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області), у відповідності до ст.100 КПК України повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_22 ;

- чоловіче пальто чорного кольору з надписом на внутрішній петлі «46», чоловіче взуття типу ботинки чорного кольору з синіми вставками та надписом «plmt shoes», які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області (відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області), у відповідності до ст.100 КПК України повернути законному володільцю обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- повзунки рожевого кольору та светр сірого кольору із зображенням ведмедя, які упаковано до поліетиленових пакетів (кожен окремо), які прошито ниткою, скріплено та опечатано паперовими бирками, з підписами понятих, та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області (відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області), у відповідності до ст.100 КПК України повернути органу опіки та піклування - Кетрисанівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області, на яку покладено здійснення опіки над малолітньою потерпілою ОСОБА_9 ;

- конверт, в середині якого містяться медична карта стаціонарного хворого №1558 громадянки ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та диск з результатами СКТ від 10.02.2019, та первинна упаковка - спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №INZ3024770, який знаходиться на зберіганні в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області, у відповідності до ст.100 КПК України повернути до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради»;

- спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №INZ3024767 в середині якого містяться медична карта стаціонарного хворого №396 громадянки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та два рентгенологічних знімка від 10.02.2019, який знаходиться на зберіганні в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області, у відповідності до ст.100 КПК України повернути до Комунального некомерційного підприємства «Бобринецька центральна районна лікарня» Бобринецької міської ради.

Цивільний позов потерпілими не заявлено.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй його копії.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1