Номер провадження: 11-сс/813/1239/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2022 року м. Одеса

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №0000527 від 28.06.2022 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2022 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, інваліда 3-ї групи, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 29.11.2001 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси у кримінальному провадженні №0000527 від 28.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеськийслідчийізолятор" строком на 60 днів до 27.10.2022 року включно із визначеннямзастави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 49620 грн.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат вважає рішення слідчого судді невиправдано суворим, незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які заявлені прокурором та слідчим СВ. Вимоги мотивує тим, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 у розшук ніколи не оголошувалася, тому ризик переховування від слідства та суду недоведений. Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків можливо запобігти постановленням ухвали суду про заборону спілкування з потерпілими та свідками. Також зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, має низку тяжких невиліковних захворювань, в т.ч. туберкульоз, гепатит С, ВІЛ-інфікована, потребує щоденного прийняття ліків, має постійне місце проживання в м.Одеса. Просить ухвалу слідчого судді від 31.08.2022 року щодо обрання його підзахисній запобіжного заходу тримання під вартою скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Суворовської окружної прокури про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000527 від 28.06.2022 року та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, думку підозрюваної, яка підтримала апеляційну скаргу захисника-адвоката, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Згідно матеріалів кримінального провадження 29.08.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно підозри: 29.08.2022 року у денний час ОСОБА_8 , будучи засудженою 29.11.2021 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 незаконно збула ОСОБА_10 наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який останній в подальшому добровільно видав працівникам поліції. Згідно набору для експрес-аналізу на виявлення мета дону IDenta наркотичний засіб, придбаний ОСОБА_10 в ході оперативної закупки у ОСОБА_8 містить метадон.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом отримання добровільно наданого предмету; протоколом огляду речових доказів; речовими доказами; протоколом обшуку за місцем проживання АДРЕСА_1 ; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Згідно ст. 12 КК України вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення за ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжкого злочину. Вимогами законодавства щодо визначення меж розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України вірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 49620 грн. з врахуванням того, що за вчинення кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків під час проведення досудового провадження, запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування у разі внесення ОСОБА_8 застави.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника-адвоката про те, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, має низку тяжких невиліковних захворювань, в т.ч. туберкульоз, гепатит С, ВІЛ-інфікована, потребує щоденного прийняття ліків, має постійне місце проживання в м.Одеса, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки слідчим суддею належним чином встановлено, що відповідне лікування ОСОБА_8 буде надано в умовах СІЗО, адже заходи допомоги хворим зокрема передбачені наказом МОЗУ і МЮУ від 10.02.2012 року за №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.
Колегія суддів апеляційної інстанції також не бере до уваги доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України триває, досудове розслідування не завершено, що ОСОБА_8 вчинила кримінального правопорушення у період іспитового строку, призначеного їй за ч.1 ст.309 КК України, а тому оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких підозрюється ОСОБА_8 , колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 . передбачений ст. 181 КПК України у виді домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.

Таким чином, зазначені доводи в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Приймаючи до уваги вказані обставини, враховуючи встановлені та перевірені докази при апеляційному розгляді, колегія суддів вважає доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді непереконливими та недоведеними та за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року - залишити без зміни, подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у кримінальному провадженні №0000527 від 28.06.2022року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4