УХВАЛА
26 липня 2022 року
м. Київ
справа № 953/10393/20
провадження № 51-2145ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року щодо нього.
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)

у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу.
Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Указаних вище приписів засудженим ОСОБА_4 не дотримано. Сформульована у змісті касаційної скарги вимога про скасування ухвали Харківського апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції суперечить положенням ст. 436 КПК.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу засудженого на те, що ставлячи в касаційній скарзі вимогу про призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна керуватися приписами ст. 415 КПК, якою визначено вичерпний перелік підстав для цього.
Також засудженим не додано до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржуються, чим не дотримано вимог ч. 5 ст. 427 КПК.
За приписами ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена 25 січня 2022 року, а касаційна скарга засудженим особисто підписана 20 червня 2022 року та згідно відтиску поштового штемпеля на конверті, подана 19 липня 2022 року, тобто більше ніж через три місяці з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. В касаційній скарзі засудженого не йдеться про те, коли ним отримана ухвала Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, та коли він передав касаційну скаргу на указане судове рішення службовій особі установи, в якій він тримається під вартою, для відправки до Верховного Суду, як не додано і відповідного клопотання про поновлення процесуального строку.

Вказане вище позбавляє суд можливості визначити строки оскарження у відповідності до приписів ст. 426 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Межі перегляду судом касаційної інстанції визначені в ст. 433 КПК, за змістом якої суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зміст касаційної скарги засудженого зводиться до незгоди з встановленими обставинами кримінального провадження та тверджень про неповноту судового розгляду, що є предметом перегляду суду апеляційної інстанції, а не касаційної.
Крім того, в касаційній скарзі міститься твердження про те, що суд не задовольнив клопотання засудженого про проведення судово-медичної експертизи, чим, на його переконання, допустив порушення норм КПК, проте належного обґрунтування таке твердження не містить. Колегія суддів звертає увагу, що відмова в задоволенні клопотання не може автоматично вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.
Засуджений в касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, однак не вказує яких саме порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд (п. 21 ст. 3 КПК), при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України. Проте, усупереч положенням КПК, засуджений звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яку адресував Верховному суду України.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної

скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3