КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0011848 від 15.12.2019 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 05.12.2019 року о 17.00 год. ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, знаходячись біля АС м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 32, помітив ОСОБА_8 , у якого вирішив відкрито викрасти майно, а саме: рюкзак марки «Polo Vicuna», розміром 50*40 см., з особистими речами, що належить останньому, не повідомляючи про свої наміри невстановленій особі, яка знаходилася поряд з ним.
З цією метою, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_8 і під приводом допомоги останньому викликати таксі та допомогти в подальшому донести речі до автомобіля, взяв у ОСОБА_8 належний йому рюкзак марки «Polo Vicuna», розміром 50*40 см., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №78 від 12.12.2019 року складає 890 грн., з одягом, який цінності для потерпілого не становить.
Будучи не обізнаним у злочинному намірі останнього, ОСОБА_8 дозволив ОСОБА_6 взяти його рюкзак марки «Polo Vicuna», після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання наслідків, відкрито для потерпілого та оточуючих громадян, почав тікати з місця вчинення злочину з викраденим майном у бік вул. Жилянської в м. Києві, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

На вказаний вирок, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення і кваліфікацію його дій, просить змінити оскаржуваний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, застосувати положення ст.75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд в достатній мірі не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання, зокрема визнання ним своєї вини, його щире каяття у скоєному, який неодноразово наголошував на тому, що дуже жалкує та винить себе у тому, що вчинив даний злочин.
Крім того, звертає увагу суду, що потерпілий не бажає суворої міри покарання для ОСОБА_6 та не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру.
Також, захисник зазначає, що ухвалою від 18 грудня 2020 року, було змінено запобіжний захід для ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, а після спливу строку дії ухвали від 18 грудня 2020 року, до ОСОБА_6 , взагалі не обирався запобіжний захід. За цей період обвинувачений жодного разу не пропустив судового засідання, знайшов та має постійне джерело доходу.
Вважає, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені у спосіб, передбачений КПК, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх участі не подавали, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без участі останніх, оскільки їх неприбуття до апеляційного суду, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження №0011848та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , дослідивши зібрані докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, який грунтується на досліджених в ході судового розгляду та наведених у вироку доказах, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, умисний характер діяння, форму й ступінь вини, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, його молодий вік, стан здоровя, який з 2000 року отримує амбулаторну психіатричну допомогу, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 36 від 10.03.2020 року ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування заходів медичного характеру не потребує, та за відсутності обставин, що помякшують і обтяжують покарання, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Апеляційні твердження захисника, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд в достатній мірі не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання, зокрема визнання ним своєї вини, його щире каяття у скоєному, який жодного разу не пропускав судові засідання, має постійне джерело доходу, а також відсутність з боку потерпілого претензій матеріального та морального характеру, який не бажав суворої міри покарання для обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки цим обставинам суд дав належну оцінку. При цьому, суд зазначив, що ті показання, які ОСОБА_6 надавав суду в судових засіданнях у невеликий проміжок часу, які він змінював та які не узгоджувались між собою, не свідчать про його щире каяття у вчиненому, що обгрунтовано розцінив, як намагання останнього уникнути справедливого покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України колегією суддів не встановлено, а ті обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, не є такими, які б давали підстави апеляційному суду дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та з урахуванням наведених у вироку фактів і даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає вирок суду стосовно ОСОБА_6 законним, обгрунтованим та належним чином мотивованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуальногозакону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року у кримінальному провадженні №0011848 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3