Справа № 215/558/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Криворізька УВП №3» в залі суду № 1 в м. Кривому Розі, клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк.

В обґрунтування свого клопотання вказує, що він засуджений 15.10.2009 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ст.ст.115 ч.2, п.6, 187 ч.4 ст.70 ч.1 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна. Подальше своє тримання під вартою вважає таким, що порушує Європейську конвенцію про захист прав та основоположних свобод людини, просить застосувати практику Європейського суду з прав людини та замінити не відбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, оскільки заміна покарання у виді довічного позбавлення волі на строкове покарання не передбачена діючим законодавством.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2009 року ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 115 ч.2, п.6, 187 ч.4 ст.70 ч.1 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна. Вирок набрав законної сили 02.10.2010 року та ухвалою Верховного Суду України від 02.02.2010 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2009 залишено без змін.

Так, згідно ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Кримінальним кодексом України, передбачені окремі види покарань, які утворюють певну їх систему, яка закріплені у ст.51 КК України у формі встановленого законом і обов`язкового для суду вичерпного переліку видів покарань, які розташовані у певному порядку - відповідно до ступеня їх суворості. Так, статтею 51 КК України визначено серед інших видів покарань визначені два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі є безстроковим основним видом покарання, яке встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Згідно ст. 4 КВК України, підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Виходячи із кримінального процесуального кодексу України, можливість звільнення від відбування покарання може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Разом з тим, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачено механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Таким чином, можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачена ст. 82 КК України, відповідно та можє застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачена.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 87 КК України, помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування - «після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (частина сьома статті 151 КВК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.
Норми кримінального процесуального закону України зобов`язують суддю діяти виключно в межах своїх повноважень, передбачених процесуальним законом, та приймати рішення керуючись загальними приписами ст. 370 КПК України.
Оскільки ні КК України, ні КПК України не передбачено порядку та процедури розгляду суддею заяви засудженого про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, тому суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не властиві суду, на даний час відсутні підстави для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленням волі на певний строк, вирішення таких питань можливо судом в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, в той же строк з дня отримання копії ухвали.
.

Суддя: