233 № 233/977/22
У Х В А Л А
25 серпня 2022 року Костянтинівський міскрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого щодо заміни захисника у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 11 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000403 від 11 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання про заміну захисника ОСОБА_4 , мотивуючи це наявністю різних поглядів щодо лінії захисту у кримінальному провадженні. Просив призначити йому іншого захисника з центру безоплатної правової допомоги.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого про заміну захисника.
Прокурор, захисник у підготовчому судовому засіданні зазначили, що таке клопотання є правом обвинуваченого.
Обвинуваченому ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_4 судом була надана можливість конфіденційного спілкування, після чого обвинувачений підтримав заявлене клопотання.
Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст.ст. 59, 63,129 Конституції України й чинного кримінально-процесуального законодавства є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Згідно із положеннями ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника (п.1 ч. 1).

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні (ч. 2).

Участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, до цього судом вже неодноразово вирішувалось питання щодо участі захисника в судовому засіданні, залучались адвокати за рахунок держави і на теперішній час захисник ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні залучений у відповідності до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та діє на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях № 028-0002613 від 11 серпня 2022 року.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
В правовому висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 р. у справі №676/7346/15-к, суд константував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.
ККС ВС у постанові від 09.04.2019 року у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому в ухвалі від 18.09.2018 року у справі № 1-9/11 суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.
Відповідно до п.п.2,6 ч.2 ст.24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі: неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; неналежного надання безоплатної вторинної правової допомоги працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.
Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 р. № 386/5.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_4 підтримував позицію свого підзахисного, висловлював думку з питань, що виникали під час його проведення.
Обставин неналежного виконання захисником покладених на нього обов`язків обвинуваченим не наведено.
Тож, оцінюючи мотиви заявленого клопотання суд вважає що дії обвинуваченого обумовлені не відсутністю ефективного захисту, а намаганням затягнути розгляд справи та розцінює таку поведінку, як зловживання своїми процесуальними правами, в тому числі правом на захист.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну захисника.
Керуючись ст. ст.49, 54 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну захисника - адвоката ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1