Справа № 527/415/21
провадження № 1-кп/527/16/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження №0000005 від 01 лютого 2021 року за обвинуваченням -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Кринки, Глобинського району, Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта повна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.07.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 06.10.2020 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 30 січня 2021 року, близько 04-ї години ОСОБА_7 , під час іспитового строку на шлях виправлення не став та маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливим мотивом, за допомогою металевого лому, шляхом злому замка, проник в приміщення автомобільного гаража, який розташований на території домогосподарства ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти електричні інструменти, а саме: ланцюгову бензомоторну пилу марки «Crosser CR S45», кутову шліф машинку «ДніпроМ МШК 1600Р», кутову шліф машинку «Skil 750w», електро дриль «Stern ID13Z», згідно висновку судового експерта 412/21 від 08.02.2021 року загальна вартість вище вказаного майна становить 4050 грн. 20 коп.

Проте, з причин, які не залежали від його волі, кримінальне правопорушення ОСОБА_7 закінчити не зміг, оскільки був помічений власником домогосподарства.

Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Також ОСОБА_7 будучи поміченим потерпілим ОСОБА_10 на місці вчинення злочину почав тікати, однак потерпілий намагався завадити втечі останнього. ОСОБА_7 , з метою уникнення затримання та втечі з місця вчинення кримінального правопорушення, наніс один удар дерев`яною палицею в область голови потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта № 12 від 19.02.2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 , після дослідження всіх доказів у справі, надав суду показання та пояснив, що вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнає повністю, зазначивши, що він немає ніякого відношення до крадіжки, яку йому інкримінують та спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 . Вказав, що 30.01.2021 року у приміщенні автомобільного гаража, який розташований на території домогосподарства ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 він не був, а був цього дня у себе вдома.
Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не визнання своєї вини, його вина у повному обсязі підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а не визнання ним своєї вини, суд розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 розповів, що 30.01.2021 року о 04:00 год. ранку його розбудила дружина і сказала, що хтось ходе на подвір`ї. Він вийшов на вулицю та побачив сліди, підійшовши до гаража побачив, що двері були зачинені, але замок знятий, відчинивши ворота побачив особу, яка складала у рюкзак його речі, а саме дрель, машинки, болгарку, на столі лежала приготовлена до викрадення електропилка. Пояснив, що він хотів закрити цю особу у гаражі, але останній намагався тікати та вдарив потерпілого по голові битою, яку потерпілий вихватив та падаючи схопився за останнього і зірвав з його обличчя маску та побачив, що ця особа ОСОБА_7 . Також вказав, що під час бійки він зірвав з ОСОБА_7 кепку з причепленим до неї ліхтарем. Потім останній почав тікати та побіг через грядки. Також пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 він знає близько чотирьох років, оскільки останній робив у його бригаді на другій зміні та вони проживають на одній вулиці. Вказав, що з ОСОБА_7 він ніколи не конфліктував, оскільки вони майже не спілкувалися. Також пояснив, що після того, як ОСОБА_7 вдарив його по голові, він наступного дня звертався до лікарні, проте від госпіталізації відмовився бо відсутні кошти на лікування, вказав, що після удару по голові став погано чути.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 розповіла, що 30.01.2021 року близько 04:00 год. вона проснулася через якийсь звук від гаража, подивившись побачила що хтось ходить біля гаража та розбудила чоловіка. Разом вони включили світло і вийшли на вулицю. Біля гаража нікого не було, але з дверей був знятий замок, чоловік зайшов у гараж, потім невідома особа хотів вийти з гаража і штовхнув чоловіка, який упав і між ними зав`язалася бійка. Зазначила, що невідома особа, то виявився ОСОБА_7 , якого вона впізнала, коли чоловік стягнув з нього маску. Вказала, що чоловік лежав на землі, а ОСОБА_7 бив його битою по голові, в цей час вона стояла на веранді та кричала, підійти боялася, бо у будинку залишилася дитина. Коли ОСОБА_7 її побачив, то почав тікати через калитку на огород. Від ОСОБА_7 залишилися сліди, які вели до воріт останнього, але на ранок ці сліди вже були заметені. Також зазначила, що ОСОБА_7 вона знає близько шести років і конфліктів між ними ніколи не було. Вказала, що на подвір`ї було світло, бо на гаражі встановлений прожектор, горіло світло у будинку та була світла ніч. Потім вони викликали працівників поліції. Коли прибули працівники поліції, вони провели огляд речей та забрали їх з собою.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив суду, що він проживає у будинку разом зі своїм сином ОСОБА_7 та вказав, що в ніч з 29.01.2021 року на 30.01.2021 року його син знаходився вдома та нікуди не ходив. Про те, що син ОСОБА_7 знаходився вдома він знає, оскільки має чутливий сон і чує хто заходить та виходить з будинку. Також зазначив, що він має дуже поганий зір, майже сліпий.

Крім показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2021 року від ОСОБА_10 , в якому у графі «Обставини» зазначено, що 30.01.2021 року о 04:00 год. невстановлена особа, шляхом зриву запорів проникла до приміщення гаражу та намагалася вчинити крадіжку інструментів, однак була виявлена власником; у графі «Чи бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення…» зазначено - ОСОБА_7 (а.с.49);

- добровільною згодою ОСОБА_10 на проникнення до житла чи іншого володіння працівникам поліції без ухвали слідчого судді, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 01.02.2021 року (а.с.53);

- протоколом огляду місця події від 01.02.201 року та фототаблицями до нього, в ході якого було оглянуто територію домогосподарства ОСОБА_10 яке розташоване в АДРЕСА_2 та в ході огляду встановлено, що територія домогосподарства огорожена парканом. Входом до домогосподарства слугує дерев`яна калитка. З правої сторони від входу на відстані близько 8 метрів розтішований будинок, за будинком з правої сторони розташована собача будка, де знаходиться собака безпородний, агресивний по кличці Бім, собака середніх розмірів. З лівої сторони від входу на відстані близько 5 метрів від будинку розташоване приміщення на два входи. Перший вхід гараж з широкими дверима, другий вхід сарай в якому знаходяться дрова. При вході до гаражу встановлено, що прибойці дверей пошкоджені, двері на момент огляду не заперті. При вході до приміщення гаражу з правої сторони під стіною знаходяться різні речі, зокрема старий холодильник, телевізор, мопед дельта, велосипед. З лівої сторони розміщений стіл на якому знаходяться інструменти, речі домашнього вжитку та бензопила «Crosser CR S45» оранжевого кольору, яка стоїть не на своєму місці. Посеред приміщення знаходяться рюкзак в якому знаходиться складений інструмент, а саме кутова кутову шліф машинка «ДніпроМ МШК 1600Р», електродриль «Stern ID13Z», кутова шліф машинка «Skil 750». Також в гаражі виявлено ліхтар наголовний чорного кольору, кепку чорного кольору з написом, дерев`яну палицю, метілеву фомку. В ході огляду вилучено: кепку чорного кольору, ліхтар, дерев`яну палицю, фомку; 2 кутові шліф машинки, електродриль, бензопилу. В ході огляду на одвірках воріт виявлено сліди пальців рук, на пластиковому чорному наголовному ліхтарі виявлено сліди рук та сліди рук виявлено на дерев`яній палиці. Дані сліди вилучено (а.с.54-61);

- протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_10 від 10.02.2021 року, згідно яких останній показав як саме відбувалися дії, місце де виявив ОСОБА_7 , місце бійки та механізм спричинення тілесних ушкоджень та відеозаписом до нього (а.с.64-67);

- протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 від 10.02.2021 року, згідно яких остання погодилася на проведення слідчого експерименту та надала пояснення та відеозаписом до нього (а.с.69-72);

- повідомленням ОСОБА_7 про підозру від 16.02.2021 року (а.с.73-77);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2021 року від ОСОБА_10 , в якому у графі «Обставини» зазначено, що 30.01.2021 року о 04:00 год. на території домогосподарства в АДРЕСА_2 ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 дерев`яною палицею (а.с.81);

- висновком експерта №12 від 19.02.2021 року, відповідно до якого проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_10 . Експерт при проведенні дослідження дійшов до висновку, що «Згідно представленої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , у якого мається тілесне ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, яке утворилося від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким можуть бути як і руки зігнуті в кулак, обуті ноги, деревяна палиц, так і будь який інший предмет з подібними характеристиками. Яке утворилося від однократної травмуючої дії можливо в строк та за вказаних вище обставин. За ступенем тяжкості викликали короткочасний розлад здоров`я, і за цією оцінкою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.» (а.с.94-95);

- висновком експерта №CЕ-19/117-21/202/-кр-Д від 10.02.2021 року, відповідно до якого експерту було надано на дослідження сліди рук, вилучені під час огляду місця події, дактилоскопічну карту заповнену на ім`я ОСОБА_7 . Експерт при проведенні дослідження дійшов до висновку, що «…Сліди папілярних узорів пальців рук, які придатні для ідентифікації, залишені особою, дактилоскопічна карта якої надана на дослідження і заповнена на ім`я ОСОБА_7 …» (а.с.98-107);

- висновком експерта №412/21 від 08.02.201 року, виконаного експертом ОСОБА_14 , відповідно до якого визначено, що вартість викраденого майна у ОСОБА_10 станом на 30.01.2021 року (з урахуванням зносу) становила 4050,20 грн. (а.с.109-112).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя (статті 5,8 Конвенції).

Судом врахована позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.125 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду прийти до висновку, що саме ОСОБА_7 і за вказаних обставин скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення та спричинив потерпілому ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад його здоров`я. Твердження обвинуваченого про те, що він того дня не перебував у гаражі потерпілого та його не бив, а отже не заподіював йому тілесних ушкоджень та не скоїв замах на крадіжку, судом оцінюється критично.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не проникав до гаражу потерпілого та не вчиняв крадіжку, а також про те, що на речах потерпілого, які знаходилися у гаражі, виявлені його відбитки пальців, оскільки він раніше там був у свого знайомого, який проживав за цією адресою до того, як там став проживати потерпілий ОСОБА_10 , суд до уваги не приймає та оцінює критично, вважає їх такими, що звернені на уникнення від кримінальної відповідальності за фактично скоєне діяння, оскільки такі показання повністю спростовуються вищевказаними доказами в сукупності, а саме показаннями самого потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 01.02.201 року та фототаблицями до нього, висновком експерта №CЕ-19/117-21/202/-кр-Д від 10.02.2021 року.

Крім того, суд звертає увагу, що версія ОСОБА_7 про те, що у гаражі можуть бути відбитки його пальців, оскільки він раніше там був в гостях у свого знайомого, не виключає можливості перебування ОСОБА_7 у цьому помешканні до вчинення злочину.

При цьому, слід зазначити, що судом, на виконання вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, було надано можливість викликати вказаного знайомого до суду в якості свідка з метою перевірки та підтвердження повідомлених ОСОБА_7 в ході його допиту обставин перебування ним у приміщенні гаражу раніше, водночас обвинувачений не вказав анкетних даних цієї особи знайомого та повідомив, що останній вже помер.

Крім того, обвинувачений повідомив, що під час вчинення злочину він перебував вдома з жінкою, що може підтвердити його алібі до непричетності до вказаного злочину. З цих підстав в ході судового розгляду судом, з метою сприяння реалізації прав та інтересів учасників кримінального провадження, надано обвинуваченому час для відкриття такого свідка, а саме невідомої жінки, яка перебувала разом з обвинуваченим в ніч з 29.01.2021 року на 30.01.2021 року та допит її в судовому засіданні, хоча цей свідок не був відкритий стороні обвинувачення, однак обвинуваченим так і не було повідомлено анкетні дані свідка (невідомої жінки) та не здійснено забезпечення її явки в судове засідання. При цьому, ніщо не заважало стороні захисту звернутися з клопотанням про виклик цього свідка (невідомої жінки) до слідчого в ході досудового розслідування, а у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, звернутися з відповідною скаргою до слідчого судді. Позицію підтвердження алібі обвинувачення вірно і логічно було б також займати і на початку досудового розслідування, коли обвинувачений мав статус підозрюваного. Однак, як слідує із матеріалів справи, та не заперечує про те обвинувачений, клопотань в підтвердження його алібі в ході досудового розслідування ним заявлено не було. Також слід звернути увагу на те, що про наявність даного свідка (невідому жінку) обвинуваченим було повідомлено майже через рік з початку судового розгляду справи.

Також судом був допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_13 , який пояснив, що його син ОСОБА_7 в ніч з 29.01.2021 року на 30.01.2021 року знаходився вдома та нікуди не ходив, проте суд критично ставиться до показів даного свідка, оскільки його покази спростовуються об`єктивними дослідженими доказами по справі, крім того, він є батьком обвинуваченого та може свідчити на його користь з метою уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого про його непричетність до завдання умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_10 . Не приймаючи до уваги це твердження, суд виходить з того, що під час розгляду матеріалів кримінального провадження факт перебування обвинуваченого у гаражі потерпілого знайшов свого підтвердження. На це вказав як потерпілий ОСОБА_10 , так і свідок ОСОБА_12 , даючи показання в суді під присягою.

Аналогічність показань свідка про обставини вчинення злочину показанням потерпілого суд розцінює як підтвердження правдивості свідчень останньої, що дає підстави суду прийняти їх саме такими та покласти в основу обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Про це ж, на переконання суду, свідчить і поведінка потерпілого, який після спричинення йому тілесного ушкодження обвинуваченим звернувсь з повідомлення про це до правоохоронних органів. Зважаючи на короткий проміжок часу, який минув після конфлікту з обвинуваченим до його звернення у вказану установу і відсутність будь-яких даних про можливість отримання тілесних ушкоджень за інших обставин, суд вважає, що їх потерпілому заподіяв саме обвинувачений у місці і за обставин, вказаних ним.

Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує: за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення; за ч.2 ст.125 КК України як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_10 .

При призначенні ОСОБА_7 виду і міри покарання, у відповідності із ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує сукупність всіх обставин, що характеризують особу винного, який раніше судимий, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, перебуває на обліку в районному центрі пробації, офіційно не працює, розлучений, дітей на утриманні немає, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину особою повторно, разом з цим враховуючи те, що обвинувачений неодноразово скоював подібні кримінальні правопорушення та вже був засуджений, виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

За таких обставин, дотримуючись принципів об`єктивності та неупередженості розгляду справи, зважаючи на характер протиправних дій, їх наслідки та інші обставини, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_7 і запобігання скоєння останнім нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2 ст.125, ч.3 ст.185 КК України з врахуванням положень ст.68 КК України, та застосуванням положень ст.70 КК України, яке необхідно відбувати реально.

Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 06.10.2020 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки. Оскільки ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення під час відбуття іспитового строку, а тому остаточне покарання за ці кримінальні правопорушення йому слід призначити за правилами ст.71 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

При цьому суд враховує положення п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 (із відповідними змінами), відповідно до якого, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З метою забезпечення виконання вироку, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України - у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 21.09.2022 року.

Речові докази:

- бензомоторну пилу марки «Crosser CR S45» оранжевого кольору, кутову шліф машинку «ДніпроМ МШК 1600Р», кутову шліф машинку «Skil 750w», електро дриль «Stern ID13Z», які знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_10 - залишити йому ж;

- деревяну палицю, кепку чорного кольору, ліхтар наголовний, металеву фомку, що знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів ВП Кременчуцького РУ ГУНП в Полтавській області знищити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1627 грн. 60 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Копію вироку направити потерпілому не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1