1Справа № 335/3505/22 1-кп/335/550/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000246 від 13.06.2022, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальном у провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Микольске, Солонянського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 405 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №14 від 05.03.2022 солдата ОСОБА_4 зараховано до списку Державної спеціальної служби транспорту та призначено на посаду стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №78 від 01.05.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 01.03.2022 лейтенанта ОСОБА_6 зараховано до списку Державної спеціальної служби транспорту та призначено на посаду командира 1 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 21 квітня 2022 року № 2212- IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України старший лейтенант ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді командира 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , являється прямим начальником солдату ОСОБА_4 , який перебуває на посаді стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 „ згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 5, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є:

військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;

військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу;

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

12 червня 2022 року, в період з 07 години ранку, під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи в АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_4 допустив військове адміністративне правопорушення - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, про що дізнався командир 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

В цей же день, 12 червня 2022 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні командного пункту, розташованого в АДРЕСА_3 , командир 1 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 виявив факт перебування солдата ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим наказав останньому прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою документування стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем у військовому званні «солдат», 12 червня 2022 року, приблизно о 10 годині 15 хвилин, виконуючи обов`язки з військової служби, перебуваючи в приміщенні командного пункту, розташованого в АДРЕСА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з мотивів перешкодити начальнику виконати обов`язки з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, висловив погрози вбивством та вчинив інші насильницькі дії, щодо свого прямого начальника за посадою та званням - командира 1 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , а саме утримував правою рукою за шию останнього, у зв`язку із виконанням ОСОБА_6 обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються ч.4 ст. 405 КК України - погроза вбивством та вчинення інших насильницьких дій щодо начальника, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування 21.06.2022 року між прокурором начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.405 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

До угоди долучено письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 від 21.06.2022 прокурору на укладення ними угоди.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватостя та згоден із запропонованим видом та мірою покарання що буде призначено останньому. Потерпілому роз`яснені його права передбачені ст. 394,424,473 КПК України.

Згідно із ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, потерпілим надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості. Відповідно до ст. 12, ч.2 ст.405 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння .

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання та існування ризиків ухилення від виконання вироку суду, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Також, на думку суду, обвинуваченому необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи з приписів ст.72 КК України.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 21.06.2022 року по кримінальному провадженні № 0000246 від 13.06.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором прокурором начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч.4 ст.405 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту на гауптвахті.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання з 16 червня 2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання тобто з 16.06.2022 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1