Справа № 446/2573/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2022 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 10 жовтня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Запитів Кам`янка-Бузького району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого обліковцем VMS ПП «Болеро-Сервіс», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 10.10.2021 близько 02:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул.. Сонячна в напрямку вул. Джерельна в смт. Запитів Львівського району Львівської області, грубо порушив вимоги «Правил дорожнього руху» затверджених постановою КМУ від 10.10.2011 №1306, а саме: вимоги п. 1.5., де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадянам, завдавати матеріальних збитків; вимоги п. 2.3.б, якими передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; вимоги п. 2.9.а Розділу 2, яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; а також вимоги п. 12.1. Розділу 12, де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не обрав безпечної швидкості руху для виконання маневру проїзду лівого повороту дороги, внаслідок чого втратив контроль над керованістю автомобілем марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив виїзд на праве, по напрямку свого руху, узбіччя, тобто за межі проїжджої частини, де здійснив зіткнення з нерухомим об`єктом, а саме з мурованим з цегли стовпом огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому головки плечової кістки, закритого багато фрагментарного зламу головки правої плечової кістки з задовільним кістковим фрагментом та відривом великого горбка, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся і свою вину визнав повністю у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Зокрема пояснив, що 10.10.2021 він перебував у будинку своїх друзів в смт. Запитів де він випив пива та склянку вина, оскільки мав намір там залишитися ночувати. Однак, коли у його дівчини погіршився стан здоров`я і вона попросила відвезти її додому, то він вирішив відвезти її, і з ним у машину сіли друзі, в т.ч. потерпіла ОСОБА_6 . Вказав, що він не відчував себе у стані сп`яніння і оскільки йому необхідно було проїхати недалеко, то вирішив сісти за кермо. Під час керування на одному з поворотів він не впорався з керуванням та наїхав на бетонний стовп, який був на повороті дороги і його автомобіль в`їхав у бетонну огорожу, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 було завдано тілесних ушкоджень. Вказав, що він щиро шкодує про вчинене, не має більше наміру сідати за кермо і з того часу не сідав, просив його суворо не карати та врахувати, що він добровільно відшкодував потерпілій завдані збитки у повному обсязі, рівень алкоголю у його крові не був високий (0,55 проміле), а на даний час в умовах воєнного стану він здійснює гуманітарну допомогу та надає добровільні пожертви державі і має намір здійснювати таке й надалі.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 10.10.2021 вона разом з друзями перебувала у будинку своєї знайомої, де вони зібралися відпочити та слухали музику, пили пиво. Також, з ними був ОСОБА_4 і його дівчина Софія, яка скаржилася на погане самопочуття та просила відвезти її додому, на що ОСОБА_4 погодився, а вона разом з двома друзями сіла в його машину, так як ОСОБА_4 не виявляв ознак сп`яніння. Однак, коли вони від`їхали близько 200 метрів, то відбулася ДТП, під час якої вона отримала тілесні ушкодження. Вказала, що не має жодних претензій до ОСОБА_4 , оскільки він їй відшкодував всі завдані збитки, вибачився перед нею, є її хорошим знайомим, тому просила його суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів і процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він раніше не судимий, не одружений, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку в психолога та нарколога не перебуває, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався.

Суд також приймає до відома досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до висновків якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, а є можливим за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене, негативно оцінює свої злочинні дії та їх наслідки та готовий понести покарання за вчинене; добровільне відшкодування завданого збитку, що виразилось у повному відшкодуванні завдано потерпілій шкоди, здійсненого своєчасно без будь-якого примусу.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд вважає, що відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим, так як його щире каяття та жаль свідчить про усвідомлення наслідків таких дій та недопущення їх в подальшому, а добровільне відшкодування завданого потерпілій збитку свідчить про вчинення вичерпних та необхідних дій, які компенсували завдану шкоду здоров`ю потерпілій.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, а вчинив необережний нетяжкий злочин, тобто не мав конкретних мотивів чи умислу на його вчинення, позитивно характеризується за місцем праці та проживання, офіційно працевлаштований, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, бере активну участь у діяльності спрямованій на гуманітарну допомогу в умовах війна в Україні, що доводиться листом від 23.05.2022, здійснив добровільну пожертву на матеріально-технічне та медичне забезпечення Міністерства оборони України у сумі 100 000,00 грн., що доводиться квитанцією від 23.05.2022, що у своїй сукупності вказує на виключно позитивну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_4 та у сукупності з наявністю кількох обставин, які пом`якшують покарання дає підстави для застосування ст. 69 КК України.

Крім того, при прийнятті такого рішення суд бере до уваги позицію потерпілої, яка не має жодних претензій до обвинуваченого, прийняла його вибачення та відшкодування шкоди і просить його суворо не карати, позицію представника персоналу пробації, який вважає за недоцільне позбавлення волі обвинуваченого та можливість його випробування із застосуванням соціально-виховних заходів.

Тому, суд вважає, що наведені обставини, надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший, а тому є можливим призначити обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави частини заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, справа Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року).

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.10.2021 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 роки виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Речові докази:

- автомобіль марки "ВАЗ 2101" д.н.з. НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_7 ;

- посвідчення водія ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 видане 03.06.2020 передати у Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській області.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.10.2021 скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 1716,20 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 24.05.2022.

Суддя ОСОБА_1