Справа № 298/149/22
Номер провадження 1-кп/298/96/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Великий Березний кримінальне провадження № 0000017 від 27.01.2022 стосовно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2010 року сплачувати аліменти на утримання дитини. Так, вказаним рішенням суду вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення позивача до суду, 01 березня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що починаючи з 01 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки, злісно, систематично у період часу із 01.03.2010 по 01.01.2022 ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей (аліментів), в тому числі до досягнення дітьми повноліття. Зазначені умисні, незаконні дії ОСОБА_4 спрямовані на злісне невиконання вказаного рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2010 року, призвели до виникнення заборгованості по сплаті коштів (аліментів) на утримання своїх неповнолітніх дітей, яка станом на 01.01.2022 року становить 134799,07 грн., що перевищує сукупно суму виплат за три місяці відповідних платежів. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та пояснив, що про рішення Великоберезнянського районного суду про стягнення аліментів знає, з моменту винесення судового рішення і до 2015 року він сплачував аліменти. Однак, в подальшому через скрутне матеріальне становище та відсутність постійної роботи не міг надавати кошти. Буде погашати заборгованість та сплачувати аліменти. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_4 дітям не допомагає, не цікавиться про їх розвиток, аліменти не сплачує. Просить суворо не карати ОСОБА_4 .

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, оскільки жодна із обставин не оспорюється сторонами кримінального провадження, а обвинувачений переконав суд, що правильно розуміє зміст цих обставин, розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, і сумнівів у добровільності його позиції суд не має. Тому суд, допитавши обвинуваченого,потерпілу, дійшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них і обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, і кваліфікує його дії за: ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України відноситься до кримінального проступку.

Вину у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Дані обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, проживає разом з співмешканкою ОСОБА_8 , до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи із вказаних вимог закону, суд, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, враховує дані про особу винного, характеристику за місцем проживання, а також бере до уваги, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому.

За таких обставин, беручи до уваги характеристику обвинуваченого та інші обставини справи, з врахуванням наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обставин, які б обтяжували покарання, що суттєво знижує суспільну небезпеку вчиненого, дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства і до нього необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді обмеження волі, з наданням на підставі ст.75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався. В ході судового розгляду клопотань про обрання такого не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1