Справа № 629/345/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий: суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні питання про об`єднання кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000233, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в одне провадження з кримінальним провадженням №0000233 відносно обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
В С Т А Н О В И В :
На підставі ухвали судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_8 від 31 серпня 2022 року кримінальне провадження під №0000233, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, розподілене у неавтоматичному режимі головуючому судді ОСОБА_1 з урахуванням вимоги ч. 2 ст. 334 КПК України, згідно якої у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
В провадженні суду під головуванням судді ОСОБА_1 вже розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000233 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.306, ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2022 року матеріали кримінального провадження №0000233 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України були виділені в окреме провадження.
Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 вважали недоцільним об`єднання зазначених кримінальних проваджень в одне, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.306, ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України знаходиться на стадії судового розгляду та об`єднання кримінальних проваджень потягне за собою затягування розгляду справи.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З правової норми, яку містить ст. 28 КПК України, випливає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Такий інститут кримінального процесуального законодавства як об`єднання (виділення) кримінальних проваджень, на переконання суду спрямований на забезпечення ефективності кримінального провадження, тобто на досягнення його завдань, передбачених ст. 2 КПК України, у розумні строки.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України.

Частина 1 ст. 217 КПК України визначає, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань, та містить дві самостійні підстави для об`єднання матеріалів кримінальних проваджень:
- у вчиненні одного кримінального правопорушення повідомлено про підозру (висунуто обвинувачення) декільком особам;
- одній особі повідомлено про підозру (висунуто обвинувачення) у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Підстави об`єднання матеріалів досудового розслідування або кримінальних проваджень, передбачених ст.217 КПК України, не передбачають їх широкого тлумачення. З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець передбачив можливість, а не обов`язок прийняття слідчим, прокурором, судом рішення про об`єднання матеріалів кількох досудових розслідувань або кримінальних проваджень в одне, в разі виявлення вказаних у законі підстав для цього.
Тобто, слід зазначити, що оцінка необхідності об`єднання кримінальних проваджень у кожному конкретному випадку законодавцем віднесена до дискреційних повноважень відповідного суб`єкта - прокурора або суду, оскільки об`єднання може мати протилежний вплив на ефективність кримінального провадження за різних обставин. І тільки з урахуванням специфіки кожного кримінального провадження, складу його учасників, щодо яких воно здійснюється, обсягу обставин, які повинні бути досліджені під час кримінального провадження, суд може оцінити доцільність об`єднання кримінальних проваджень та спрогнозувати, чи матиме воно позитивний вплив на їх ефективність.
Право на справедливий суд, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає об`єктивність, всебічність та повноту дослідження всіх обставин справи, адже тільки за таких умов можна досягнути мети судового провадження - з`ясування обґрунтованості висунутого особі обвинувачення.
З іншого боку, таке з`ясування має здійснюватися у розумний строк, адже тільки за умови розгляду справи у строк, об`єктивно необхідний для нього з огляду на складність справи, особу можна вважати такою, яка забезпечена правом на справедливий суд.
Слід зазначити, що вимоги щодо повноти, всебічності дослідження обставин та щодо розгляду справи у якомога стислий строк є певною мірою конкуруючими, адже розширення кола питань, які підлягають з`ясуванню, передбачає збільшення необхідних для їх дослідження процесуальних дій і, як наслідок, збільшення тривалості провадження. З іншого боку, намагання розглянути справу у найкоротший строк за рахунок звуження кола обставин, які підлягають дослідженню, може зашкодити повноті та всебічності їх дослідження.
Отже, суд у кожному конкретному випадку має визначити умови, за яких забезпечується достатній ступінь повноти з`ясування обставин справи для ухвалення обґрунтованого рішення, та які не призведуть до необґрунтованого затягування розгляду справи.
Оцінюючи такий критерій як «необхідність» об`єднання, суд зазначає, що вона може бути викликана виключно потребою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Складовою частиною необхідності об`єднання кримінальних проваджень є його доцільність.

При цьому, доцільність слід розцінювати як надану законом можливість вибору найбільш оптимальних із передбачених законом для даного конкретного випадку форми й способу вирішення певних питань з метою захисту прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження і держави.

Реалізуючи передбачену законодавцем дискрецію у вирішенні питання про необхідність об`єднання даних кримінальних проваджень, суд приходить до висновку про недоцільність такого об`єднання, оскільки судом під головуванням судді ОСОБА_1 не здійснюється судове провадження щодо ОСОБА_5 , таке об`єднання: ускладнить їх судовий розгляд; збільшує коло учасників процесу, захисників; збільшує коло обвинувачених; розширить предмет доказування та кола обставин, які підлягають дослідженню; не забезпечить беззаперечне виконання вимоги ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду проваджень у разі їх об`єднання, адже таке об`єднання неминуче тягне за собою проведення розгляду справи з початку; не забезпечить процесуальну економію, що спрямовано на оптимізацію кримінально-процесуальної форми та раціоналізацію кримінально-процесуальної діяльності шляхом їх пришвидшення та спрощення, оскільки судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження потребуватиме здійснення значної кількості процесуальних дій, а тому потенційно матиме більшу тривалість, ніж строк розгляду кожного з кримінальних проваджень окремо.

Слід також зазначити, що судом не встановлено беззаперечних обставин, які б свідчили про те, що у разі не об`єднання даних проваджень це негативно вплине на повноту судового розгляду, або ж буде неможливо забезпечити імперативне виконання завдань, регламентованих ст. 2 КПК України.

Крім того, суд враховує, що судовий розгляд цих кримінальних проваджень перебуває на різних стадіях.
Кримінальне провадження №0000233 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, знаходиться на стадії судового розгляду, на якої вже досліджуються письмові докази за вказаним кримінальним провадженням, на відміну від кримінального провадження №0000233 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підготовче провадження за яким не завершено.

Таким чином суд констатує, що об`єднання кримінальних проваджень не матиме позитивного впливу на повноту та всебічність дослідження обставин справи, втім, матиме негативний вплив на строк розгляду висунутих у кожному з них обвинувачень та призведе до необґрунтованого збільшення його тривалості.

У цьому контексті суд звертає увагу на позицію Європейського Суду з прав людини, який у п.40 рішення від 31 січня 2006 року у справі «Юртаєв проти України» констатував порушення права на справедливий суд з огляду на надмірну тривалість судового провадження, яка, з-поміж іншого, була викликана тривалим встановленням місцезнаходження співобвинувачених, участь яких не була необхідною для розгляду справи заявника.

Отже, штучне ускладнення справи шляхом її об`єднання з іншою та, як наслідок, розширення кола обвинувачених, участь яких не впливає на розгляд первинного обвинувачення, може становити порушення права на справедливий суд в частині необґрунтованого збільшення тривалості провадження.

Керуючись статтями 2, 217, 314, 334, 369, 372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в об`єднанні в одне провадження кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000233, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000233 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000233 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернути до канцелярії суду для подальшої передачі раніше визначеному складу суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_8 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1