ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2022 Справа №607/657/22

Провадження №1-кп/607/234/2022
м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні вм.Тернополі у кримінальному провадженні №0000634, дані про яке 24.06.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полупанівка, Підволочиського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, солдата, номера обслуги п`ятої гармати другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги п`ятої гармати другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ,в порушення вимог ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання 05.04.2019 о 08 год. 30 хв. вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 08 год. 30 хв. 19.04.2019 прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги п`ятої гармати другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ,в порушення вимог ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 23.04.2019 о 8 год. 30 хв. вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 без поважних причин та, не з`являючись до військової частини, о 10-ій год. 10.01.2022 прибув до Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, дав пояснення, аналогічні викладеним у обвинувальному акті обставинам. Показав, що дійсно 05.04.2019 та 23.04.2019 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин. В ході судового розгляду обвинувачений висловив розкаяння з приводу вчиненого, просив суворо не карати.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, оскільки він своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем, крім строкової служби, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч.4 ст.407 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є військовослужбовцем, згідно службової характеристики, за час проходження військоової служби у військовій частині НОМЕР_1 , зарекомендував себе недисциплінованим, невиконавчим та непрацелюбним військовослужбовцем. Поряд з цим, приймав безпосередню участь в атитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра - не перебуває.
Окремо суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу вчиненого, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).
З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України. Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Разом з тим, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного.
На думку суду, таке покарання буде гуманним, справедливим, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З огляду на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом, суд, відповідно до ч.4 ст.76 КК України, вважає за необхідне доручити здійснювати нагляд за ОСОБА_4 , як особою звільненою від відбування покарання з випробуванням, командиру військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби - уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експертів відсутні, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015) і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити командиру військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1