Справа № 713/1101/22
Провадження №1-кп/713/109/22
Вирок
Іменем України

19.07.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представинка потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.01.2022 р. за №0000051 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 21.01.2022р., у нічний час доби в АДРЕСА_1 , перебуваючи в приміщенні кухні, умисно, на грунті гніву, що виник через крик та плач малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись безпорадним станом новонародженого, у присутності матері дитини ОСОБА_8 , з метою спричинення дитині тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи характер своїх дій та бажачи настання тяжких наслідків для здоров`я дитини, наніс дитині долонею руки декілька ударів в ділянку обличча та голови, після чого, вважаючи свої дії недостатніми взяв його на руки та двічі кинув до підлоги, внаслідок чого спричинив дитиниі тяжкі тілесні ушкодження, несумісні з життям.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_7 було спричине наступні тілесні ушкодження:

Синці, розташовані у проекції лівої вилицевої кістки у кількості 2-х на відстані один від одного 2 см., в ділянці гілки нижньої щелепи зліва, які являються легкими тілесними ушкодженнями та не перебуваються у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 були нанесені такі тілесні ушкодження: Синці: у верхній повіці зліва, у лобній ділянці зліва від зовнішнього краю очниці на відстані 2 см; у лівій скроневій ділянці неправильно по верхньому краю завитка лівої вушної раковини у завушній ділянці з переходом на ліву скроневу та потиличну ділянку; група синців у правій лобно-скронево-тім?яній ділянці;

Крововилив у м?які тканини волосяної частини голови збоку внутрішньої поверхні: займає тім?яну ділянку справа, в задній частині переходить на ліву тім?яну ділянку, опускається на потиличну ділянку більше зліва у виглідя п?яти окремих округлих крововиливів.

Перелом кісток склепіння черепа: на скарлупі лівої тім?яної кістки та перелом правої тім`яної кістки

Забій речовини головного мозку у правій та лівій півкулях головного мозку.

Вказані тілесні ушкодежння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у безпосередньому причинному зв?язку з фактом настання смерті. Смерть дитини ОСОБА_7 настала від закритого перелому кісток склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку.

22.01.2022р. новонароджений ОСОБА_7 був госпіталізований до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня».

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07:00 год. новонароджений ОСОБА_7 помер внаслідок спричинених йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі, крім обставини щодо перебування під час інкримінованих діянь в стані алкогольного сп?яніння. Вказав, що 21.01.2022р., у нічний час доби він перебував в АДРЕСА_1 в приміщенні кухні в господарстві де проживав спільно з ОСОБА_8 та новонародженим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому дитини голосно плакала. Внаслідок цього плачу, обвинувачений розгнівався та вдарив дитину долонею декілька раз в область голови. Після чого, вважаючи свої дії недостатніми, взяв дитину на руки та кинув об підлогу два раза.

Наступного дня, тобто 22.01.2022р., обвинувачений разом зі співмешканкою, яка являється мамою новонародженого, ОСОБА_8 , та з дитиною пішли до лікарні. Новонароджений ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень.

Обвинувачений у вчиненому кається, просить суворо не карати, просив застосувати до нього покарання не пов?язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження інших доказів, крім його допиту, пояснивши, що наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

У зв?язку з викладеним суд вирішив дослідити докази щодо підвтердження факту вчинення обвинуваченим інкриміновпаних діянь в стані алкогольного сп?яніння, оскільки обвинувачений не погодужється з цим. Та дослідити докази на підтвердження наяності у новонародженого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, зазначених у обвинувальнорму акті, оскільки обвинувачений не має медичної чи юридичної освіти та може неправильно розуміти зміст висновків експертів щодо тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 будучи викликаною в судове засідання в якості свідка, - вдмовилась від дачі показів, керуючись ст.63 Конституції України.

Крім визнання ОСОБА_4 своє винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, його винуватість. підтверджена сукупністю досліджених судом письмових доказів:

- витягом з ЄРДР, з якого вбачається, що кримінальне провадження за №0000051 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України внесене в ЄРДР 27.01.2022 р. (т.1. а.с.43,44);

- висновками експерта №158 від 29.03.2022р. (а.с.50-56) та №158-Д від 29.04.2022р. (а.с.57-64)з додатками, з яких вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

- Синці, розташовані у проекції лівої вилицевої кістки у кількості 2-х на відстані один від одного 2 см., в ділянці гілки нижньої щелепи зліва, які являються легкими тілесними ушкодженнями та не перебуваються у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_7

- Синці: у верхній повіці зліва, у лобній ділянці зліва від зовнішнього краю очниці на відстані 2 см; у лівій скроневій ділянці неправильно по верхньому краю завитка лівої вушної раковини у завушній ділянці з переходом на ліву скроневу та потиличну ділянку; група синців у правій лобно-скронево-тім?яній ділянці;

- Крововилив у м?які тканини волосяної частини голови збоку внутрішньої поверхні: займає тім?яну ділянку справа, в задній частині переходить на ліву тім?яну ділянку, опускається на потиличну ділянку більше зліва у виглідя п?яти окремих округлих крововиливів.

- Перелом кісток склепіння черепа: на скарлупі лівої тім?яної кістки та перелом правої тім`яної кістки

- Забій речовини головного мозку у правій та лівій півкулях головного мозку.

Смерть дитини ОСОБА_7 настала від закритого перелому кісток склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку.

З моменту поступлення дитини на стаціонарне лікування та до часу настання смерті пройшло 27 ліжкоднів, та з моменту отриманняі тілесних ушкоджень до смерті пройшло 28 діб.;

- висновком судово-психіатричного експерта №258 від 17.05.2022р., з якого вбачається, що обвинувачений на момент проведення експертизи ознак психічного захворювання не виявляв, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на період часу, до якого відноситься інкриміноване правопорушення обвинувачений ознак психічного захворювання, недоумства чи іншого хворобливого психічного розладу не виявляв, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та за своїм психічним станом застосування заходів медичного характеру не потребує; (а.с.68,69);

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, правдивими, належними, такими, що не суперечать один одному, приймає їх та приходить до висновку, щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.121 КК України.

При цьому в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення інкриміновано діяння в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину щодо малолітньої особи, вчинення кримінального правопороушення щодо особи, з якою винуватий перебуває у сімейних відносинах.

При цьому суд знаходить, що така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не знайшла своє підтвердження в судому засіданні. Обвинувачений не визнав цієї обставини, та сторона обвинувачення не надала жодного доказу на її підтвердження.

Пом?якшуючою покарання обставиною суд знаходить щире каяття.

При цьому суд вважає, що така пом`якшуюча покарання обставина, як активне сприяння розкриттю злочину не була встановлена в судовому засіданні, оскільки в судому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що обвинувачений повідомив невідомі органу досудового розслідування обставини. Не вважає суд пром`якшуючою покарання обставиною і молодий вік обвинуваченого, оскільки обвинувачений досяг 24-річного віку, та має достаньо життєвого досвіду, щоб усвідомлювати та розуміти беззахисність новонародженої дитити та її неспроможність уникнути будь-яких загроз. Разом з тим, суд враховує молоджий вік обвинуваченого як характеризуючу його особу обставину.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався в силу ст.89 КК України, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 у спадковому будинку бабусі в АДРЕСА_1 , на «Д-обліку» у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, з довідки №1759 Берегометської селищної ради від 28.06.2022р. вбачається, що мамою обвинуваченого є ОСОБА_9 , яка є інвалідом 2 групи та потребує стороннього догляду. З довідки МСЕК серії АВ №0065652 вбачається, що дійсно ОСОБА_9 є інвалідом 2-ї групи безтерміново та їй протипоказана робота в звичайних умовах.

Вказана обставина, на думку суду, також, не може бути пом`якшуючою покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше проживав зі співмешканкою ОСОБА_8 , та не проживав з мамою ОСОБА_9 . Вказане свідчить про можливість ОСОБА_9 обходитись без сторонньої допомоги.

Крім того, орган місцевого самоврядування, який видав довідку, не є тією установою, яка уповноважена визначити наявність необхідності догляду за особою.

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин; наявність 2-х обставин, які обтяжують покарання та одну обставину, яка пом`якшує покарання; дані про особу обвинуваченого.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, пов`язаного з ізоляцією від суспільства ближче до найнижчої межі покарання, передбаченого в санкції вказаної статті,, що, на думку суду буде справедливим, необхідним і достатнім не тільки для виправлення обвинуваченого, але і для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, та буде відповідати принципам законності та індивідуалізації кримінального покарання.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки в судому засіданні не було встановлено наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушеня. Крім того, суд знаходить, що виправлення ОСОБА_4 неможливо без відбування покарання. Крім того, мінімальна санкція ч.2 ст.121 КК передбачає покарання більше ніж 5 років позбавлення волі, разом з тим підстав для призначення покарання меншого, ніж передбачено санкцією частини 2 статті 121 КК України, суд не знайшов. Внаслідок вказаного суд не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу взяття під варту з 05 травня 2022 р. згідно ухвали від 05.05.2022р. слідчого судді Вижницького районного суду, зарахувавши в строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення з моменту його взяття під варту з 05 травня 2022р по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у - виді тримання під вартою.

Речові докази по справі:

- залізне відро, яке поміщено в поліетиленовий пакет білого кольору, які згідно квитанції №381 від 05.05.2022р. передано на зберігання працівнику Вижницького РВП ОСОБА_10 повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілому.

Суддя Андрій ОСОКІН