Провадження № 1-кп/243/533/2022
Справа № 243/2852/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000434 від 21 липня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Островське Первомайського р-ну АР Крим, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України. Зазначив, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство. Перелік анкетних відомостей обвинуваченого, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, визначений вичерпно у п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягає. В той же час, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 було заначено особисті дані, які не передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 було зазначено інформацію щодо освіти, сімейного стану, місця роботи, посади, військового звання та судимості ОСОБА_3 . З огляду на зазначене вище, слідчий при складенні обвинувального акту щодо ОСОБА_3 вийшов за межі наданих йому КПК України повноважень, оскільки положеннями кримінально-процесуального законодавства не передбачено вимоги щодо зазначення в обвинувальному акті інформації щодо освіти, сімейного стану, місця роботи, посади, військового звання та судимості обвинуваченого. Слідчий при складенні обвинувального акту щодо ОСОБА_3 порушив конституційне право обвинуваченого на непоширення конфіденційної інформації щодо нього, оскільки інформація про освіту, сімейний стан, місце роботи, посаду, військове звання та судимість особи належить до особистих даних обвинувачених та не є загальнодоступною. Окрім цього, щодо анкетних відомостей ОСОБА_3 , зазначає про їх невідповідність дійсним даним ОСОБА_3 в частині місця народження ОСОБА_3 . Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 є уродженцем «с. Острівське Первомайського району АР Крим». В той же час, відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 19 вересня 2016 року №617 місцем народження ОСОБА_3 зазначено «с. Островське Первомайського району АР Крим». Наведене свідчить про те, що під час складання обвинувального акту щодо ОСОБА_3 було слідчим зазначено недостовірні дані щодо місця народження ОСОБА_3 . По-друге, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням. Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинуваченого без скріплення підпису печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. По-третє, щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. В обвинувальному акті не було зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а саме не було зазначено конкретну адресу (з ідентифікацією вулиці, будинку) місця у с. Микільське Олександрівської територіальної громади Краматорського району Донецької області, перебуваючи у якому ОСОБА_3 вчинив злочин. Тобто, слідчим при складенні обвинувального акту щодо ОСОБА_3 не було в повному обсязі викладено всіх фактичних обставин справи. Не було зазначено в акті і про неможливість встановлення таких обставин. Відповідно до диспозиції ст. 402 КК України, мотив і мета вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації жодного значення не мають. Тобто, при складенні обвинувального акту за ст. 402 КК України мотив і мета вчинення цього злочину не визначаються. Однак, при складенні обвинувального акту щодо ОСОБА_3 слідчий вийшов за межі наданих йому КПК України повноважень, тобто, неможливо встановити, чи вбачає слідчий у діяннях ОСОБА_3 умисел на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, чи на вчинення якогось іншого злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Прокурор у підготовчому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши про відсутність підстав для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, та наполягав на його задоволенні.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання захисника, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно із ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Суд зауважує, що ст. 291 КПК України містить вимоги щодо змісту обвинувального акту, а не до його форми. Твердження захисника фактично зводяться до того, що, на його думку, анкетні дані щодо освіти, сімейного стану, місця роботи, посади, військового звання та судимості ОСОБА_3 є конфіденційною інформацією.

Проте, суд не погоджується з позицією захисту, оскільки з обвинувального акту чітко вбачається, що обвинуваченим є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Островське Первомайського р-ну АР Крим, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тобто обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України щодо зазначення анкетних даних обвинуваченого, при цьому, суд зазначає, що зазначені у клопотанні обставини, які захисник вважає недоліками, не є перешкодою для призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки за змістом п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають знач ення для справи, отже застережень щодо конфіденційної інформації обвинуваченого чинним КПК України не встановлено. Тобто, дана інформація повинна бути встановлена в рамках кримінального провадження та відображена у вироку суду. А тому посилання сторони захисту на порушення Конституції України є безпідставним.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для повернення обвинувального акту, суд зазначає, що обставини на які посилається захисник в своєму клопотанні, як на підстави повернення обвинувального акту фактично зводяться до оспорювання наразі стороною захисту допустимості та належності доказів здобутих в даному кримінальному провадженні, а також правильності кваліфікації кримінального правопорушення яке ставиться обвинуваченому.

Суд зазначає, що за приписами п. 5 ч. 2 ст. 191 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Питання ж допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Також, статтею 89 КПК України закріплено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

У зв`язку із цим, на даному етапі судового провадження, суд розцінює такі посилання сторони захисту як передчасні, та такі що не можуть бути підставою для повернення судом обвинувального акту.

Стосовно тверджень захисника про неправильність кваліфікації кримінального правопорушення яке ставиться обвинуваченому, то суд також не може прийняти їх як підстави для повернення обвинувального акта, оскільки відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, питання про те чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, суд повинен вирішити при ухваленні вироку.

Думка захисника про те, що оскільки копії обвинувального акту, які були вручені стороні захисту, не скріплені печаткою є порушенням вимог до реквізитів обвинувального акту як офіційного документа, судом також не може буди прийнята, оскільки правилами ч. 3 ст. 191 КПК України закріплено лише, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту слід відмовити, оскільки судом встановлено, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000434 від 21 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1