Справа № 461/2274/22
Провадження № 1-кс/461/1659/22
16.05.2022 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій,-
Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив таку задовільнити.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя дослідивши матеріали справи, врахувавши думку учасників справи, дійшов до висновку про необхідність задоволення скарги, з огляду на наступне.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органом досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.
Згідно положень статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
З аналізу наведеної норми вбачається, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки:
1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;
2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк;
3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Вказаним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України.
При цьому, варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
Так, згідно вимог ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч. 2 ст. 220 КПК України).
Отже, як свідчать вищевикладена правова норма, про рішення щодо задоволення клопотань учасників процесу немає потреби виносити окрему мотивовану постанову. Так, юридично беззаперечні клопотання учасників процесу задовольняються у передбаченій процесуальній формі. Однак, за повної або часткової відмови в задоволенні клопотання прокурор повинен скласти мотивовану постанову, в якій має аргументувати прийняте рішення. Така постанова має бути доведена до відома особи, яка зверталася із клопотанням.
Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Зокрема, постанова слідчого, прокурора має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Отже, вищевказаними положеннями визначено обов`язок слідчого, прокурора винести вмотивовану постанову у разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.
З матеріалів справи вбачається, 28 квітня 2022 року, ОСОБА_3 було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Вказане клопотання було отримано слідчим, однак, на момент розгляду скарги, не було надано доказів виконання обов`язку, встановленого ст. 220 КПК України, а саме винесення вмотивованої постанови у разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.
На переконання слідчого судді, така бездіяльність прокурора не відповідає вимогам ст. 220 КПК України, яка зобов`язує останнього розглянути клопотання ОСОБА_3 , в строк не більше трьох днів з моменту подання. З огляду на викладене, бездіяльність слідчого суперечить вимогам ст. 220 КПК України, а тому скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 303, 307 КПК України,
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій,- задовільнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1