Справа № 521/8522/22
Номер провадження:1-кс/521/2062/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Челябинськ, Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, офіційно не працевлаштованого, із середньо-спеціальною освітою, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше притягався до кримінальної відповідальності в 2010 році, за ч.2 ст.185 КК України , яка підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що 14.06.2022 приблизно об 12 годині 00 хвилин, бiльш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на сходовій клітці будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де останній по велосипед марки «Crosser» чорного кольору, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 дійшов до вказаного велосипеду марки «Crosser» чорного кольору, та впевнившись в тому, що за ним нiхто не спостерігає та його дії залишаться непоміченими, з корисливих мотивів, діючи повторно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно викрав вказаний велосипед, належний потерпілій ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, слідчий у своєму клопотанні просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, вважав ризики необґрунтованими. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.
Підозрюваний підтримав думку захисника.
Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
16 червня 2022 року органом досудового розслідування були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину.
17.06.2022 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.
Підставами підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні даного злочину є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: протокол прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілого, протокол допиту свідка, протокол пред`явлення особи для впізання за фотознімками, протокол огляду предмета та іншими доказами в своїй сукупності.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.
Слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення та вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, раніше до кримінальної відповідальності притягався.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею встановлено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:
Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Характер та обставини вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 свідчать про наявність реального ризику, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, підозрюваний перебуваючи на свободі, матиме можливість та буде незаконно впливати на потерпілих, свідків, схиляючи останніх до викривлення чи відмови від своїх показів.
Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177КПК України, а саме той факт, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, отримує дохід від тимчасових заробітків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення що пов`язане з таємним викраденням чужого майна. Вказане свідчить про те, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчинювати нові злочини.
Відтак, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків: переховування від органів досудового розслідування або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваній кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватим.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
В даному випадку є виправданим застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд вважає реальними та існуючими.
У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.
Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи у судовому засіданні захисника підозрюваної не спростовують висновків суду щодо застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Затримати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі судового засідання.

Строк дії ухвали щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту законного затримання, тобто з 21 червня 2022 року.

Ухвала судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20 серпня 2022 року.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1