Провадження 1-в/193/151/22
У Х В А Л А
іменем України

12 вересня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції);
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції); захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
17.05.2022 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив, до скоєного ним злочину ставиться критично, запевнив, що перебуваючи на волі більше не вчинятиме протиправних діянь. На нього чекають на волі його дочка та дружина.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив, вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення останнього залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.04.2018 за яким його засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28.05.2017 по 30.05.2017 та з 12.06.2017 по день набрання вироком законної сили (05.06.2018), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 12.06.2017, кінець строку: 15.06.2024.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Станом на 12.09.2022 засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання - 5 років і 4 місяці, невідбутий строк покарання складає 1 рік, 9 місяців і 4 дні.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Зокрема засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.06.2017. Під час утримання в Маріупольському слідчому ізоляторі Донецької області характеризувався позитивно, мав 2 заохочення, стягнень не мав.

У період з 11.07.2018 по 26.08.2019 міру кримінального покарання засуджений відбував в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)», у цей період, трохи більше місяця, перебував у лікувальному закладі при Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». Під час утримання в установі характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 27.08.2019 ОСОБА_5 став відбувати покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Має одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не мав.

Згідно характеристики засудженого, затвердженої 02.06.2022 начальником Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 увзаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, ввічливий з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Працездатний, добровільно за власним бажанням без оплати праці залучений до робіт з благоустрою установи, крім того працює у медичній частині установи санітаром, до своїх обов`язків ставиться відповідально. При виконані дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення» та у роботі самодіяльних організацій, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з дружиною та дочкою.

Під час розгляду справи з`ясовано, що за вироком суду, згідно якого ОСОБА_5 відбуває покарання, цивільного позову немає, проте є невідшкодовані процесуальні витрати, у розмірі 989,60 грн., але виконавчі листи про їх примусове стягнення з засудженого до установи не надходили.
Крім того, як видно з матеріалів особової справи ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів проте двічі звільнявся від призначених покарань з випробуванням та одного разу у зв`язку з амністією.
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і після звільнень з названих підстав від відбуття покарання через певний час вчиняв новий злочин.
При цьому, суд не може залишити без уваги той факт, що станом на день розгляду даного клопотання, засуджений, з призначеного йому покарання - 8 років позбавлення волі, фактично перебував у місцях позбавлення волі лише 5 років і 3 місяці, позаяк за судовим рішенням останньому загалом зараховано у строк відбування покарання 11 місяців і 25 днів за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції «Закону Савченко».
Вивчаючи поведінку ОСОБА_5 під час відбуття нинішнього покарання, суд не вбачає сталої позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки засуджений, отримавши двічі заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці (26.10.2017 та 05.05.2020) у подальшому отримав стягнення (04.04.2019) у вигляді суворої догани за зберігання заборонених предметів. Останнє, третє заохочення, засуджений отримав більш як два з половиною роки тому (11.02.2020) і після цього жодними позитивними та активними діями (змінами) він адміністрацією установи не відзначався.
Водночас, варто зауважити, що дотримання правил внутрішнього розпорядку і залучення до робіт з благоустрою території установи є обов`язком засудженого.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду відповідного клопотання останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відтак, беручи до уваги викладене, а також те, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, значний строк, який ще залишилося відбувати ОСОБА_5 , та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах ізоляції, тому у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений який перебуває у місцях позбавлення волі у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1