КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 серпня 2022 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
представника-адвоката ОСОБА_8 ,
власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучені в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , який проводився на підставі ст.ст. 233,234 КПК України, згідно із переліку.
Не погоджуючись з таким рішенням, власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року, та скасувати її.
Щодо строків на апеляційне оскарження зазначають, що оскаржувану ухвалу направлено 30 травня 2022 року звичайним листом та отримано її у відділені пошти 19 червня 2022 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 24 червня 2022 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти зазначають, що жодних обшуків 14 квітня 2022 року за їхнім місцем проживання не проведено, протоколів не складено. Натомість, працівники правоохоронних органів 16 квітня 2022 року заволоділи арештованим майном.
Також зазначають, що оскаржувану ухвалу засвідчено суддею 04 лютого 2022 року, що свідчить про упереджене ставлення органів досудового розслідування та суду.
На думку апелянтів, накладення арешту на належне їм майно створено штучним шляхом.
Заслухавши доповідь судді, доводи апелянтів та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000181, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що упродовж 2020-2021 невстановлені особи за допомогою фіктивних анкет дівчат на сайтах з надання інтимних послуг у м. Києві, шахрайським шляхом отримували предоплати від громадян України, після чого зникали та додавали їх до чорного списку.
Також, невстановлені особи, діючи повторно, за попередньою змовою, шахрайським шляхом, створили та використовують в всесвітній мережі Інтернет фіктивні анкети дівчат, нібито для надання інтимних послуг, в результаті чого заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 .
В ході проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, на підставі постанови керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , проведено обшук квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які в подальшому оглянуто.
Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м Києві від 16 квітня 2022 року вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000181.

19 квітня 2022 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_7 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року клопотання слідчого задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000181 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що з метою збереження тимчасово вилученого майна, що може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки незастосування таких заходів може призвести до їх відчуження або знищення, необхідно накласти арешт.
Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м Києві від 16 квітня 2022 рокувизнано речовим доказом, відтак є предметом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянтів, що обшук 14 квітня 2022 року за їх місцем проживання не проведено, протоколів не складено, натомість 16 квітня 2022 року працівники правоохоронних органів заволоділи арештованим майном не заслуговують на увагу. Зокрема, 12 серпня 2022 року заступником керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 , надіслано копію протоколу проведення обшуку, який датований 16 квітня 2022 року та копію постанови про визнання речовими доказами арештованого майна від 16 квітня 2022 року.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15

Єдиний унікальний № 752/28364/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Справа № 11сс/824/2710/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК