Справа № 309/2641/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/41/21, за апеляційними скаргами, які подали: представниця потерпілого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 та прокурорка ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05 липня 2020 року о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , тримаючи в руках пластикову трубу, підійшов до останнього, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, почав йому наносити удари пластиковою трубою у тулуб. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді синців лівої поперекової ділянки, нижнього та верхнього кута лівої лопатки, черевної стінки зліва, садна лівого ліктьового суглобу, лоба, які згідно з висновком експерта №150 від 08.07.2020 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. За вказаний кримінальний проступок, вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України.
В апеляційній скарзі представниця потерпілого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що суд ухвалив вирок без участі сторін, не врахував те, що потерпілий не давав згоди на розгляд провадження у спрощеному порядку. При цьому, апелянтка зазначає, що 23.11.2020, до початку судового засідання, потерпілий пред`явив цивільний позов у межах кримінального провадження про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, однак при ухваленні вироку цивільний позов не вирішений. Враховуючи вищевикладене, адвокатка ОСОБА_7 вважає, що суд допустив істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Тому, просить скасувати вирок, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.
У апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального законодавства. Стверджує, що при скеруванні обвинувального акту до суду, учасники кримінального провадження при роз`ясненні положень ст. 302 КПК України відмовились від судового розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку. При цьому, з вироку убачається, що обвинувачений ОСОБА_9 подав до суду заяву про визнання вини, не оспорює встановлені обставини, та зазначив, що згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку. Однак, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, суд не врахував те, що заява обвинуваченого складена за відсутності захисника, при цьому у вироку відсутні відомості про думку потерпілого ОСОБА_6 чи його представника щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин, не з`ясована думка про обрання ОСОБА_9 покарання тощо. Також у вироку, на переконання прокурора, у порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, не вирішено долю цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка не заперечувала щодо задоволення апеляційних скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представниці потерпілого ОСОБА_6 , адвокатки ОСОБА_7 , та прокурорки ОСОБА_8 підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
Відповідно до ст. 381 КПК України після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.
Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а відповідно до ч. 5 цієї статті КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції не дотримані вимоги вищенаведених норм, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин; ухвалений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційні скарги у частині істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконності та необґрунтованості вироку підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, прийнявши рішення про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 381 КПК України, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що при скеруванні обвинувального акту до суду, учасники кримінального провадження у порядку ст. 302 КПК України відмовились від судового розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.
При цьому, беручи до уваги заяву ОСОБА_9 про визнання вини, суд першої інстанції не врахував те, що така складена за відсутності захисника і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про роз`яснення ОСОБА_9 наслідків розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, що свідчить про те, що заява ОСОБА_9 суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства (ст. 302 КПК України).
Разом із тим, залишився поза увагою суду першої інстанції і той факт, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що потерпілий ОСОБА_6 давав згоду на розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, погодився із встановленими органом досудового розслідування обставинами тощо.
Крім того, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України не взяв до уваги і не прийняв рішення щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою вищенаведені обставини та розглянувши кримінальне провадження у спрощеному порядку, без участі сторін кримінального провадження, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
При цьому колегія суддів бере до уваги і доводи апелянтів - представниці потерпілого ОСОБА_6 , адвокатки ОСОБА_7 , та прокурорки Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про скасування вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.
Тому, апеляційні скарги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги, які подали представниця потерпілого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , та прокурорка Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_9 , скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: