Номер провадження: 11-кп/813/1411/22
Справа № 522/4649/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000045 від 13 січня 2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_9 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, яка не працює, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185; ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185; ч.2 ст.345 КК України, застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а саме до КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 змінений на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, а саме до КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, 12.01.2022 о 22 годині, ОСОБА_9 , знаходилась у єдиному під`їзді житлового багатоквартирного будинку ЖК «Гагарін Плаза 1», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , підшукуючи квартиру, в яку можливо проникнути і заволодіти чужим майном, яке в ній знаходиться. Помітивши на 10 поверсі квартиру АДРЕСА_4 , в якій на той час наодинці перебував малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з квартири не було чутно звуків, ОСОБА_9 проникла до приміщення зазначеного житла та приступила до пошуку майна, яким можливо таємно заволодіти.

Перебуваючи біля дверей зазначеної квартири, ОСОБА_9 , почала смикати ручку вхідних дверей, замки яких були зачинені. У той час малолітній ОСОБА_11 , який наодинці перебував у приміщенні вищевказаної квартири підійшов до її вхідних дверей, та намагаючись їх зачинити випадково відчинив замок вхідних дверей.

Водночас, ОСОБА_9 , перебуваючи у той час з зовнішньої сторони вхідних дверей, смикаючи їх ручку, відчинила двері, та проникла до зазначеного житла, приступивши до пошуку цінного майна, яким можливо таємно заволодіти.

В результаті пошуків у дальній спальній кімнаті зазначеного житла ОСОБА_9 виявила наступне чуже майно, яким таємно заволоділа: мобільний телефон «Samsung Galaxy A 71», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 12000 гривень, належний ОСОБА_12 .

Таємно заволодівши зазначеним чужим майном, ОСОБА_9 довести до кінця свій умисел на таємне заволодіння зазначеним чужим майном не змогла з причин, які не залежали від її волі, оскільки вищеописані дії ОСОБА_9 помітила охорона житлового багатоквартирного будинку ЖК «Гагарін Плаза 1», яка утримувала ОСОБА_9 у приміщенні квартири до приїду працівників поліції, які затримали ОСОБА_9 на місці заволодіння майном.

Крім того, 12.01.2022 екіпаж патрульної поліції «Океан 306» у складі інспектора роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , інспектора роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 приступив до виконання своїх службових обов`язків та патрулювання Приморського району міста Одеси.

12.01.2022 о 21 годині 57 хвилин екіпаж патрульної поліції «Океан 306» у складі інспектора роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , інспектора роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 отримав виклик «конфлікт» за адресою: АДРЕСА_3 .

Прибувши на місце події екіпаж патрульної поліції «Океан 306» у складі інспектора роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , інспектора роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 , піднялися на 10 поверх, будинку АДРЕСА_3 , де зустріли охорону житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 » та громадянку ОСОБА_12 , яка повідомила, що у приміщенні квартири АДРЕСА_6 , в якій вона мешкає, перебуває невідома особа жіночої статі. В подальшому за дозволу та участю користувача приміщення квартири ОСОБА_12 вищевказані працівники правоохоронного органу зайшли до приміщення квартири, де у той час перебувала ОСОБА_9 .

Зайшовши до приміщення вказаної квартири, інспектор роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , інспектор роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції ОСОБА_14 , виконуючи свої службові обов`язки згідно посадової інструкції з метою забезпечення публічної безпеки і порядку на місці події, бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_9 , суворо виконавши вимоги ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» представилися ОСОБА_9 , є працівниками поліції, та висловили вимогу останній припинити свої протиправні дії.

Надалі, інспектор роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції ОСОБА_13 та інспектор роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції ОСОБА_14 відчинили двері та зайшли до приміщення кімнати, де старший лейтенант поліції ОСОБА_13 та старший лейтенант поліції ОСОБА_14 повторно представилися працівниками поліції ОСОБА_9 , одночасно з цим старший лейтенант поліції ОСОБА_13 здійснив спробу наблизитися до ОСОБА_9 .

Водночас, ОСОБА_9 , почала чинити активний опір, та жбурляти у інспектора роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , який наблизився до ОСОБА_9 , предметами побуту розташованими у кімнаті, а саме настільною лампою, скринькою із прикрасами, влучивши ОСОБА_13 в голову.

Розуміючи, що ОСОБА_9 , здійснює активний опір, інспектор роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , виконуючи свої службові обов`язки, згідно своїх посадових інструкцій, керуючись положеннями Закону України «Про Національну поліцію» здійснив спробу затримати ОСОБА_9 на місці вчинення кримінального правопорушення та наблизився до неї скоротивши між ними відстань.

В свою чергу, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , долаючи опір працівників правоохоронного органу і уникаючи свого затримання, перебуваючи на шафі у дальній спальній кімнаті квартири, за допомогою фізичної сили рук, зірвала прикріплений до стіни кондиціонер на голову інспектору роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 .

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 , інспектору роти 8 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 , під час виконання ним своїх службових обов`язків, були спричинені побої у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку.

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 40 від 25.01.2022 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, що відноситься до здійснення інкримінованих їй діянь на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждала, а виявляла ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді: «Гострої інтоксикації психоактивними речовинами (стимулятори та алкоголь)» з делірієм (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F19.03» за «Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішній час підозрювана ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебуває, а виявляє клінічні ознаки: «Психічних та поведінкових розладів внаслідок сполученого вживання психоактивних речовин (стимулятори та алкоголь)». Синдром залежності» що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F19.2» за «Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), за своїм психічним станом на терперішній час вона може приймати участь у слідчих діях та постати перед судом.

За викладених обставин ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України за ознаками: закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, а також суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України за ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції заступник керівник Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь у стані неосудності, правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, просив оскаржену ухвалу змінити, з підстав істотного порушення вимог кримінального-процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.3-5 ст.94 КПК України навів в ухвалі назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, а також зазначив про зміну застосованого до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підлягав скасуванню з моменту доставки неосудної особи до психіатричного закладу.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали, суд першої інстанції безпідставно визначив статус ОСОБА_9 , як обвинуваченої.

З огляду на викладене прокурор просив:

1) у мотивувальній частині ухвали змінити визначення статусу ОСОБА_9 з «обвинувачена» на «особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру»;

2) виключити із мотивувальної та резолютивної частин ухвали назву медичного закладу в якому ОСОБА_9 має проходили примусове лікування: КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9);

3) зазначити в резолютивній частині ухвали про скасування з часу доставки (прийому) ОСОБА_9 до лікувального закладу запобіжного заходу.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, у своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь у стані неосудності та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу у цій частині.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Статтею 94 КК У країни передбачені види примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані до особи.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (далі-Пленум) ухвала у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону, і крім вирішення питань, передбачених ст. 420 КПК України, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

У п. 15 цієї ж постанови зазначено, що, визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно- зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 345 КК України, у стані неосудності, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від 25.01.2022 № 40, та необхідності застосування до останньої примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Однак, у порушення вищезазначених вимог закону, суд зазначив в мотивувальній та резолютивній частинах рішення відомості про конкретний лікувальний заклад з надання психіатричної допомоги до якого потрібно госпіталізувати ОСОБА_9 для примусового лікування.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що визначення конкретного психіатричного закладу до якого слід госпіталізувати неосудну особу не відноситься до компетенції суду першої інстанції, а тому підлягає виключенню з мотивувальної та резолютивної частин оскарженої ухвали.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягав застосуванню під час вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, у порушення ст. 203 КПК України та п. 15 Пленуму, який встановлює необхідність скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований), суд першої інстанції зазначив у резолютивній частині рішення про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 потрібно змінити на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а саме до КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, оскільки застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню з часу її доставки (прийому) до відповідного закладу.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визначення у мотивувальній частині ухвали статусу ОСОБА_9 як обвинуваченої, апеляційний суд вважає обґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 505 КПК України передбачені обставини, що підлягають встановленню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, встановлюються: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.03.2020 року, у справі №- 206/5-483-/18, предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Апеляційний суд зазначає, що в діях ОСОБА_9 відсутній такий елемент складу злочину як суб`єктивна сторона злочину, який властивий обвинуваченим.

Зі змісту мотивувальної частини оскарженої ухвали убачається, що суд першої інстанції визначив процесуальний статус ОСОБА_9 , як обвинувачена.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_9 є особою стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а тому вказівка суду першої інстанції на те, що ОСОБА_9 є обвинуваченою, являється істотним порушенням вимог КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції зміні.

Зазначена зміна ухвали суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища ОСОБА_9 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185; ч.2 ст.345 КК України, застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, - змінити.

Змінити у мотивувальній частині ухвали процесуальний статус ОСОБА_9 з «обвинувачена» на «особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру».

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин ухвали назву медичного закладу в якому ОСОБА_9 має проходили примусове лікування: КП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9).

Скасувати застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з часу доставки (прийому) її до лікувального закладу.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4