У Х В А Л А
Іменем України

20 травня 2022 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001614 від 09 липня 2021 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заморіївка Лохвицького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001614 від 09 липня 2021 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з підстав того, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, не працевлаштований.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та змінити обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання, з підстав того, що обвинувачений немає наміру переховуватись від суду, порушувати процесуальні обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.
Суд вислухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які визначені ст. 178 КПК України.

Тобто, завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Застосування найбільш суворого запобіжного заходу не може бути обумовлено лише тяжкістю інкримінованого йому діяння та суворістю можливого покарання у випадку визнання його винуватим, хоча ці обставини є визначаючими елементами при оцінці ризику ухилення від суду, однак не можуть бути достатніми підставами для законності тримання особи під вартою тривалий термін, і самостійною підставою для тримання особи під вартою, чинним законодавством України, не визначається, а повинні враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст. ст. 177, 183 КПК України.
Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
В ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який в подальшому неодноразово продовжувався в ході судового розгляду кримінального провадження.
ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії нетяжких злочинів.
В даному випадку, враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, а відтак немає стабільного джерела доходу, ризики, на які прокурор посилається в своєму клопотанні, на даний час існують.

Однак прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так суд враховує те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має визначене місце проживання, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, що дає підстави суду вважати, що інший більш м`який запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у подальшому.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
При цьому, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-179, 183, 194, 196-199, 202, 331, 350, 369-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Змінити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1/прибувати до суду за першою вимогою;

2/ повідомляти суд про зміну місця проживання;

3/ не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Обов`язки покласти на строк до 20 липня 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 202 КПК України з-під варти негайно в залі суду.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченим покласти на прокурора.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, прокурору негайно після оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий