Справа № 216/2926/22
провадження 1-кп/216/669/22
ВИРОК
іменем України

16 вересня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , діючого на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 2667
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000781 від 20.07.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого монтажником у ТОВ «Криворізька будівельна компанія», освіта базова загальна середня, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що приблизно в січні 2021 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа, досудове розслідування щодо якої здійснюється в окремому кримінальному провадженні, з метою заволодіння кредитними коштами АТ «Ощадбанк» та особистого збагачення, звернулася до ОСОБА_4 , як до особи, яка може отримати кредитну карту банку АТ «Ощадбанк» на умовах тарифного пакету «MORE» на ім`я ОСОБА_4 , з використанням завідомо підробленого ідентифікаційного номеру із підробленими даними.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надав згоду на отримання кредитних коштів з використанням завідомо підробленого ідентифікаційного коду.

У подальшому, ОСОБА_4 26.01.2021, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), прибув до відділення банку АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10003/0558, де з метою отримання кредитної карти банку АТ «Ощадбанк» на умовах тарифного пакету «MORE» надав співробітникам відділення підроблений ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , продовжуючи діяти на досягнення бажаного результату, з метою заволодіння кредитними коштами АТ «Ощадбанк» та особистого збагачення, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, виконуючи свою роль та продовжуючи злочинну діяльність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, шляхом обману, з використанням завідомо підробленої довідки платника податків № НОМЕР_1 отримав кредитну картку банку АТ «Ощадбанк» на умовах тарифного пакету «MORE».

В подальшому, після того, як на картці був активований кредитний ліміт коштів у сумі 15 000 грн, в період з 28.01.2021 до 29.01.2021, з особистого кабінету АТ «Ощадбанк» здійснив зняття грошових коштів на загальну суму 14 978,00 грн.

25.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та проступку, передбаченого ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб»; та кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками «використання завідомо підробленого документа».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, заявив про розкаяння та осуд своїх дій, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд, при судовому розгляді застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, обмежуючись лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судове засідання не зя`вився, до суду надав заяву про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого та представника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння нею цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своє винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим, всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, працюючого, раніше не судимого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, обвинуваченому слід призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік, за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки, передбачений санкціями статтей, визначивши остаточне покарання, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк, передбачений ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, яке на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 358 ч. 4, 190 ч. 2, 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7