Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/203/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власників майна адвоката - ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2022 року, про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2022, задоволено клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні начальника Благовіщенського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000046 від 28.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.3 ст.358 КК України, та накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельні ділянки, розташовані на території с. Кам`яний Брід Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, кадастрові номери: - :02:000:5088, площею 2 га, власник ОСОБА_9 , - :02:000:5089, площею 2 га, власник ОСОБА_10 , - :02:000:5090, площею 2 га, власник ОСОБА_8 , - :02:000:5091, площею 2 га, власник ОСОБА_11 , із забороною на їх відчуження будь-якою фізичною чи юридичною особою, до прийняття остаточного рішення по даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що вказані земельні ділянки з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, у кримінальному провадженні оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлено під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна шляхом заборони будь-якій фізичній чи юридичній особі їх відчужувати, є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження та не порушує права власників земельних ділянок, оскільки їх власники не позбавляються можливості та права вільно ними володіти та користуватись.
В апеляційній скарзі представник власників майна - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати у повному обсязі ухвалу слідчого судді від 17.05.2022, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо арешту майна.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що право власності за даними громадянами було зареєстровано ще 16.05.2020, і з того моменту без будь-яких обмежень, дані громадяни хоча і мали можливість відчужити будь-яким способом вказані земельні ділянки, та цього не робили, тому посилання прокурора щодо необхідності накладення арешту на таке майно, з метою збереження речових доказів є відповідає меті такого арешту.
Також вказала, що у клопотанні прокурора не зазначено для встановлення яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення має значення накладення арешту на дані земельні ділянки при тому, що фізично їх знищити неможливо.
Заслухавши доповідача, власника майна та їх представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, висновок прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 даної норми Закону визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так із матеріалів справи вбачається, що 16.12.2019 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 жителі АДРЕСА_1 , звернулися із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею по 2,0000 га ріллі відведення особистого сільського господарства (код згідно ОСОБА_12 ) із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, так як права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства останніми не використано.
23.12.2019 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області було видано накази № 11-10062/14-19-СГ ОСОБА_9 , № 11-10067/14-19-СГ ОСОБА_10 , № 11-10063/14-19-СГ ОСОБА_8 та № 11-10066/14-19-СГ ОСОБА_11 , про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.03.2016 ОСОБА_13 являється фізичною особою-підприємцем та виконуючи обов`язки інженера-землевпорядника на підставі кваліфікаційного сертифікату.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій, 21.01.2022 ОСОБА_13 маючи намір направлений на підроблення документів, діючи умисно з корисливих мотивів, не здійснив усіх дій щодо перевірки земельних ділянок, що вказана в поданих схематичних матеріалах, а шляхом внесення недостовірних даних до офіційного документу, а саме у заповненні переліку обмежень щодо використання земельних ділянок зазначив, що території та об`єкти до природно-заповідного фонду не відносяться і таким чином стало підставою щодо отримання представниками адвоката у власність земельних ділянок.
Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки, в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст.358 КК України, слідчий суддя обґрунтовано виходив із того, що земельні ділянки є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Враховуючи зазначене доводи адвоката ОСОБА_7 про необхідність скасування ухвалу слідчого судді за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Крім того, накладений арешт на вказані земельні ділянки із забороною їх відчуження до прийняття остаточного рішення по даному кримінальному провадженні ніяким чином не порушує права власників земельних ділянок, оскільки їх власники не позбавляються можливості та права вільно ними володіти та користуватись.
Інших доводів, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України, апеляційна скарга не містить.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2022 року про накладення арешту на земельні ділянки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4