Справа № 154/1907/20 Провадження №11-кп/802/721/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2022 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2022 року задоволене клопотання прокурора Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 28 жовтня 2022 року включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності і необгрунтованості. Вказує, що продовжений щодо ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворий. Стверджує, прокурором не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися. Посилається на те, що відсутні докази неналежної поведінки обвинуваченого, а застосування щодо нього іншого запобіжного заходу взагалі не розглядалося. Зазначає, що її підзахисний має постійне місце проживання та незадовільний стан здоров`я, а тому просить ухвалу суду скасувати і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також зазначає про розгляд справи без участі сторін.
Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд згідно із положеннями кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, одне з яких є умисним особливо тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Апеляційний суд бере до уваги особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, за які відбував покарання, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, роботи, а, отже, і законних засобів до існування.
Розгляд вказаного кримінального провадження судом першої інстанції не закінчений, а тому існує висока ймовірність того, що, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_7 цілком може ухилитися від суду.

Враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, ризики впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, залишаються досить високими, а тому суд першої інстанції підставно продовжив строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів.
Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень та даних про особу обвинуваченого, на переконання апеляційного суду, наведені прокурором ризики у даному кримінальному провадженні не зменшилися та продовжують існувати.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі«Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що, продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Незважаючи на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, вказана обставина жодним чином не зменшує доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для скасування рішення місцевого суду і відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу і застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Щодо тверджень сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, на момент розгляду апеляційної скарги жодних медичних документів, які підтверджували б неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора, суду апеляційної інстанції надано не було.
Таким чином, на думку апеляційного суду, лише винятковий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2022 року щодо нього без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді