Дата документу 21.09.2022 Справа № 314/4703/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4703/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/538/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гнаровське, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, маючого неповну загальну освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 жовтня 2022 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України -,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

В середині серпня 2021 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 будучи особою раніше судимою за скоєння умисного тяжкого злочину, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, маючи із собою металевий візок, прийшов до повністю огородженої території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , де пересвідчившись. Що його дії не помітні для сторонніх осіб, за допомогою м`язової сили рук відкрив вхідну хвіртку та таким чином проник на територію подвір`я, після чого через незачинені на замикаючий пристрій вхідні двері до сараю, проник в приміщення, з якого таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав три мішки з зерном пшениці урожаю 2021 року загальною вагою 150 кг., які належали ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку експерта №4131 від 21 жовтня 2021 року, складає 1050 грн. Після чого почергово виніс мішки за територію подвір`я, завантажив на візок після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, цього ж вечора, ОСОБА_7 повернувся до повністю огородженої території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , де знов пересвідчившись, що його дії не помітні для сторонніх осіб, за допомогою м`язової сили рук відкрив вхідну хвіртку та таким чином проник на територію подвір`я, після чого шляхом вільного доступу із земельної ділянки домоволодіння, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав металевий ручний пропольник культиватор, який належав ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку експерта №4131 від 21 жовтня 2021 року, складає 366 грн. 67 коп. Після чого з викраденим майном покинув територію домоволодіння, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнові збитки на загальну суму 1416 грн. 67 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

28 серпня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 8).

23 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 20-21).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що не знайшли свого підтвердження ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказували слідчий та прокурор, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на усі виклики до слідчого відділення для проведення слідчих дій підозрюваний зобов`язується своєчасно з`являтися, інших правопорушень не вчиняв, також матеріали клопотання не містять доказів того факту, що підозрюваний належним чином повідомлявся про виклики до органу досудового розслідування, до того ж, переконливих доказів щодо того, що ОСОБА_7 може впливати свідків та потерпілих у кримінальному провадженні слідчому судді не надано.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує, що ОСОБА_7 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, 3 червня 2020 року звільнився з місць позбавлення волі та знову вчинив корисливий злочин з метою наживи.
Зауважує, що 26 серпня 2021 року відділенням поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_7 до Вільнянського районного суду Запорізької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, рішення по якому на теперішній час не прийнято.
Зазначає, що в ході досудового слідства також встановлено, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, постійного джерела доходів не має, що може призвести до скоєння нових умисних корисливих кримінальних правопорушень, за місцем мешкання характеризується негативно, відповідно до характеристики, наданої Михайлівською сільською радою Запорізького району, Запорізької області ОСОБА_7 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, також у відношенні останнього на адресу Михайлівської сільської ради неодноразово надходили скарги від односельців та сусідів.
Крім того, вказує, що ОСОБА_7 змінив місце свого мешкання, не попередив про це слідчого, на виклик слідчого для проведення ряду процесуальних дій по кримінальному провадженню не з`явився, тим самим демонстрував легковажне ставлення до правоохоронної системи, у зв`язку з чим останнього було оголошено у розшук.
Зазначає, що всі вказані обставини доводять наявність, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177, 178 КПК України, мети, підстав і ризиків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, відповідно до якої задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що досудове розслідування завершено. Зазначив, що фактів порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом сторона обвинувачення не має.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені, досудове слідство завершено, кримінальне провадження вже перебуває у суді першої інстанції, ОСОБА_7 з`являться до суду.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що він працює.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Виходячи з приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" поняття "обґрунтована підозра", - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Проте, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя помилково встановив, що доводи слідчого в цій частині є необґрунтованими.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, факт переховування від слідства, у зв`язку із чим був оголошений у розшук (а.с. 22), а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, місця реєстрації, посередні характеристики за місцем проживання (а.с. 26-27, 30), продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково та по відбуттю строку покарання, а маючи не зняті та не погашені судимості, вчинив новий умисний корисливий тяжкий злочин, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Таким чином, доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення є вмотивованими та такими, які знайшли своє підтвердження.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є лише абстрактним припущенням прокурора, оскільки доказів на підтвердження цього надано не було.

Разом з тим, доводи прокурора з приводу того, що запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України можливо тільки шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, після обрання йому запобіжного заходу від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів буде достатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та вчиненню іншого кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, а згідно ч. 5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що встановлені апеляційним судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 жовтня 2022 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4