печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1. при секретарі ОСОБА_2., за участю адвоката ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ТОВ "КРОКУС.", на бездіяльність слідчого ГСУ ДБР, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку 06.09.2022 року в рамках кримінального провадження №0000499.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 06.09.2022 року було проведено обшук земельної ділянка з кадастровим номером :62:076:0003 та усіх приміщень розташованих на ній, що перебуває на праві оренди земельної ділянки у ТОВ «Крокус груп» (), нежитлової будівлі що розташована на земельній ділянці кадастровий номер :62:076:0003, за адресою: м. Київ, вулиця Пухівська, 1а, що на праві приватної власності належить ТОВ «Крокус груп» (), під час якого незаконно було вилучено майно, яке є непричетним до даного кримінального провадження, а відтак вилучене майно має статус тимчасово вилученого та відповідно підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат ОСОБА_3. в судовому засіданні, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Вивчивши скаргу, та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження за №0000499 від 07 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364 КК України, в ході якого слідство перевіряє дані щодо зловживання службовими особами Львівського управління Офісу ВПП ДФС України, Державної податкової служби України та їх структурних підрозділів службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди для фізичних та юридичних осіб, в результаті чого держаний бюджет України недоотримує обов`язкові податкові платежі в особливо великих розмірах, що спричиняє тяжкі наслідки.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 року, надано дозвіл слідчим слідчої групи та прокурорам групи прокурорів у провадженні, на проведення обшуку земельної ділянка з кадастровим номером :62:076:0003 та усіх приміщень розташованих на ній, що перебуває на праві оренди земельної ділянки у ТОВ «Крокус груп» (), нежитлової будівлі що розташована на земельній ділянці кадастровий номер :62:076:0003, за адресою: м. Київ, вулиця Пухівська, 1а, що на праві приватної власності належить ТОВ «Крокус груп» (), з метою відшукання і вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення, а саме: документів щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «ОРЕОЛ» (), ТОВ «ТЕРРА ТУР» (), ТОВ «ЗЕВС-2002» (), ТОВ «ЮРИДИЧНА ФІРМА "ІНСТИТУТ ПРАВОВОГО КОНСАЛТИНГУ» (), ТОВ «КОНКОРД-ЕКСІМ» (), ТОВ «КОМПЛЕКС-КСВ» (), ТОВ «ТРЕКТОРІЯ-ПР» (), ТОВ «ЕСТЕМАР-КОМ» (), ТОВ «ПРОМІМЕКС-ТЕХНО» (), ТОВ «МАРІКОН-ФАР» (), ТОВ «ПОЛІФАРМ-МК» (), ТОВ «МУДРОМЕР» (), ТОВ «ЕНЕРГОМУР» (), ТОВ «ЕНЕРГОН-С» (), ТОВ «ОКТАНОЙЛ-ІМПЕКС» (), ТОВ «ШВИДКОРЕМОНТ» (), ТОВ «БАЗАЛЬТ-О» (), ТОВ «БІМЕТАЛ-МОНТАЖ» (), ТОВ «ПЕРШОРЕМОНТ- С» (), ТОВ «ТЕХНОВЕКТОР-ЕКСІМ» (), ТОВ «ПРОМГЕЙТ-ЛОГІСТИК» (), ТОВ «ІНТЕР-СКЛАД» (), ТОВ «БУДТЕХНОЛАДКА» (), СВК "ЖЕМІНА ПЛЮС" (), СВК "ГРЕКС ГРУП" (), ТОВ "МІЛТЕТ" () та ТОВ "ІНСАЙДЕР-2020" (), документів щодо придбання сухих молочних та молокомістких продуктів ТОВ "НІКА-ФУДС" (), ТОВ "МОЛ-ТОРГ" (44138344), ТОВ "СГ "АГРО-СВІТ" (41697579), ТОВ "ФУД-ТРЕЙД ТП" (41132931), ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС МС" (40519519), ТОВ "СИРИ БУКОВИНИ" (43889317), ТОВ "ЧЕРНІГІВЩИНА» (42503610), ТОВ «Крокус» (), ТОВ «Крокус груп» (), ТОВ «Шафран-транс» (), ТОВ «Шафран-інвест» (), ТОВ «Торговий дім Шафран» (), печаток та документів фіктивних підприємств, підроблених документів фізичних осіб, документів щодо молочної продукції, молочної продукції, яка не відповідає стандартам якості, не придатна для споживання, несе загрозу життю та здоров`ю людей, а також, комп`ютерної техніки, грошових коштів, одержаних від протиправної діяльності, списків осіб на які зареєстровано або планується зареєструвати фіктивні підприємства, тощо, які використовуються для здійснення зазначеної протиправної діяльності, чернетки (чорнові записи) та інші документи, а також мобільні телефони, комп`ютери, флеш-носії та інші носії електронної інформації, які можуть містити відомості щодо вчинення злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 06.09.2022 земельної ділянка з кадастровим номером :62:076:0003 та усіх приміщень розташованих на ній, що перебуває на праві оренди земельної ділянки у ТОВ «Крокус груп» (), нежитлової будівлі що розташована на земельній ділянці кадастровий номер :62:076:0003, за адресою: м. Київ, вулиця Пухівська, 1а, що на праві приватної власності належить ТОВ «Крокус груп» () майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.», відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 174, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-.

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» на бездіяльність слідчого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1.