Справа № 520/2380/18
Провадження № 1-кп/947/282/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2022 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван, Вірменія, громадянина РФ, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч.1, 263 ч.2, 187 ч.1, ст.187 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинуваченому ОСОБА_8 за клопотанням прокурора обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 11.07.2022 року.
Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку прокурора і захисника, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 331 ч.2 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.
А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою..
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, був оголошений у розшук та затриманий на підставі ухвали суду, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними.
При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, а також надані матеріали провадження, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, суспільний інтерес переважає над особистим інтересом обвинуваченого.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України, вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно обвинуваченого, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.
Суд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, з погрозою застосування насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «ОСІ» МЮ України до двох місяців, а саме на 60 днів, тобто до 26.08.2022 року.
Ухвала припиняє свою дію 26.08.2022 року та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3