У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2022 Справа №607/10381/22

Провадження № 1-кс/607/3296/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001814 від 19 серпня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2022 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0001814 від 19 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001814 від 19 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 18 серпня 2020 року близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбою стосовно ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 серпня 2020 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи по вулиці Миру, 3, в місті Тернополі, ОСОБА_4 з метою заволодіння майном підбіг до ОСОБА_7 , який щойно зайшов в тамбір під`їзду №1 по АДРЕСА_2 , та наніс йому рукою один удар в потилицю голови, після чого ОСОБА_7 обернувся та побачив ОСОБА_4 , який наніс ОСОБА_7 , кулаком правої руки удар в область носа. Одразу після цього, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , який після ударів впав на поверхню землі, ОСОБА_4 почав стягувати сумку з нього, яка була одіта через плече ОСОБА_7 , який до втрати свідомості її притримувати рукою. Після втрати свідомості ОСОБА_4 шляхом самостійного стягнення з ОСОБА_7 сумки, викрав сумку темного коричневого кольору вартістю 600 грн., мобільний телефон торговельної марки «Samsung» моделі «J6+» вартістю 2902,58 грн., грошові кошти в сумі 300 грн. та флеш накопичувач 32 GB вартістю 230 грн.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження.

Із викраденим майном ОСОБА_4 з місця злочину втік, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 в сумі 4032 грн. 58 коп.

10 вересня 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

27 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/17224/20; провадження № 1-кс/607/118/2022) щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23.59 год. 14 серпня 2022 року.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що відноситься до тяжких злочинів, а також зазначає про те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього слідчий вказав, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується о 23 год. 59 хв. 14 серпня 2022 року, однак закінчити досудове розслідування до вказаного часу не вбачається за можливе, а тому з урахуванням викладеного, обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину та даних про особу підозрюваного, слідчий зазначає про необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 , при цьому зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав з викладених у ньому мотивів та просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, який завершується 01 вересня 2022 року.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання слідчого, при цьому зазначила про розбіжності в даті повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а також вказала, що підозра є необґрунтована та вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена матеріалами кримінального провадження. Також повідомила, що пред`явлення особи для впізнання свідкам були проведені в один і той же час. Крім того звернула увагу на те, що згідно висновку експерта потерпілий на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також просила врахувати те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, він та його дружина є інвалідами ІІІ групи та, що на його утриманні перебуває мати пенсійного віку, та з огляду на викладені обставини просить змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який, зокрема, домашній арешт в нічний період доби, при цьому вказала, що можливості внести заставу у підозрюваного немає.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначивши, що обіцяє працевлаштуватись та стати на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001814 від 19 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

10 вересня 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

26 липня 2022 року ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 року у справі №607/17224/20 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

27 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 14 серпня 2022 року.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001814 від 19.08.2020 року; заявою ОСОБА_7 від 19.08.2020 року; протоколом огляду місця події від 19.08.2020 року; висновками судових дактилоскопічних експертиз № 3/1-780/20 від 24.09.2020 р. та №3/1-779/20 від 25.09.2020 р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 20.08.2020 року; довідкою КНП «ТУЛ» ТОР №01-3/1525 від 08.09.2020 р.; висновком судової товарознавчої експертизи № 6/1-860/20 від 07.09.2020 року; висновком судово-медичної експертизи № 383 від 03.09.2020 року та № 384 від 28.09.2020 р.; протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 03.09.2020 року, ОСОБА_10 від 05.09.2020 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2020 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 від 19.08.2020 р.; протоколом огляду предмету від 08.09.2020 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.08.2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. Також підтвердженням існування вказаного ризику є той факт, що ОСОБА_4 не з`являвся на виклики слідчого, у зв`язку із чим перебував у розшуку тривалий час.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від таких осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення розбійного нападу, не працює та не має постійного джерела доходу, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Слідчим суддею також взято до уваги дані про особу підозрюваного, а також враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та слід продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, водночас в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, оскільки зазначений запобіжний захід не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання підозрюваною покладених обов`язків.

Водночас з приводу зауважень, викладених адвокатом ОСОБА_5 , зокрема щодо розбіжностей в даті повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слід зазначити, що таких відмінностей в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, адже захисником не надано жодних підтверджуючих матеріалів. Крім того слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, зокрема протоколів пред`явлення для впізнання, на що звернула увагу захисник, адже зазначене питання вирішується судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 год. 59 хв. 31 серпня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1