ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/350/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/258/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст.152 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
законного представника ОСОБА_10
розглянула у закритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року,-
ВсТАНОВИла:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року відмовлено у клопотанні захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначення застави та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 24 жовтня 2022 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого відносно малолітньої дитини, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, вказав про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з врахуванням вимог ст.331 КПК України, продовжив строк тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначення застави.
Вказує, що в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає посилань на докази, які обґрунтовують обставини, що свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забігання ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Зазначає, що прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК і, відповідно, не доведено реальність їх існування.
Наголошує на тому, що суд під час вирішення питання про продовження строків запобіжного заходу, має отримати нові, додаткові докази того, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, його зміни або продовження, не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу.
Вважає, що судом першої інстанції не встановлено наявність фактів та обставин, які б свідчили про наявність підстав для продовження застосування до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апелянт вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати заставу.
Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали сторона захисту отримала 01.09.2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника, його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвала, яку оскаржує сторона захисту, постановлена головуючим суддею 26 серпня 2022 року у судовому засіданні по розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, який є особливо тяжким злочином, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України - можливості переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк два місяці.
Як з`ясовано в суді апеляційної інстанції, на даний час триває судовий розгляд за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому відносно малолітньої дитини і, зважаючи на характер і конкретні обставини вчинення інкримінованого злочину у цій справі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати і їх неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Окрім того, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, оскільки мотиви щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з обставин кримінального провадження, не змінювались, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились.
Враховуючи наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.
Оскільки сторона захисту повний текст рішення отримала 01.09.2022 року, колегія вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, визнавши причини пропуску поважними.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді