Справа №295/2412/22
УХВАЛА
Іменем України

23.02.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,
погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
про накладення арешту на майно,
подане у кримінальному провадженні №0000076 від 14.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на куртку зеленого кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору, які належать підозрюваному ОСОБА_5 та тимчасово позбавити власника, інших користувачів, третіх осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.
Як вказано у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2022, близько 23-00 год ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «Лакомка», який розташований за адресою: Житомирський р-н, с. Піски, вул. Шкільна, 16, на грунті раптових неприязних відносин спричинив ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини.
14.02.2022 в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 під час складання протоколу про його затримання в останнього вилучено куртку зеленого кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору.
В обгрунтування клопотання слідчий вказала, що вилучені вище речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та з метою їх збереження необхідно накласти арешт на майно. Слідчий зазначила, що не накладення арешту призведе до знищення та втрати слідів, їх пошкодження, псування та знищення або передачі, відчуження третім особам речових доказів, що не дасть можливість провести під час досудового розслідування відповідні судові експертизи.
Слідчий у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання без участі слідчого, клопотання підтримала та просила задовольнити.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся судом належним чином.
Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.11 ст.170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 14.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.
Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.02.2022 року вбачається, що у ОСОБА_5 було вилучено куртку зеленого кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору.
Відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 15.02.2022 про визнання предметів речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження, куртку зеленого кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000076.
Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.02.2022, копії постанови про визнання предметів речовими доказами від 15.02.2022, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як докази фактів чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження щодо розслідування злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.
Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.
Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на куртку зеленого кольору, кофту сірого кольору, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору, які належать підозрюваному ОСОБА_5 та тимчасово позбавити власника, інших користувачів, третіх осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.
Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1