КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2021, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Калинівка Васильківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання виді 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 284865 грн. 38 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 грн., а всього - 294865 грн. 38 коп. У задоволенні іншої частини цивільного позову відмовлено.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вказаним вироком 02.08.2019 р., близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz С180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою по вул. Залізнична в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської області, поряд з буд. № 47, в напрямку руху до вул. Центральна, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі ПДР), відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», порушуючи вимоги пункту 12.2 ПДР України, відповідно до якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», та, порушуючи вимоги пункту 12.4 ПДР України, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», не врахував дорожню обстановку, не обрав дозволену швидкість руху, у зв`язку з чим на заокругленні дороги допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де в протилежному напрямку рухався технічно справний автомобіль марки «Mitsubishi Nativa» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , та здійснив зіткнення з вище вказаним транспортним засобом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mitsubishi Nativa», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого перелому правої плечової кістки, садна правого колінного суглоба.
Прокурор Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у неправильному застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи покарання із звільненням від відбування покарання, суд першої інстанції не вказав належних підстав для застосування положень ст. 75 КК України. Також суд не врахував негативні дані про особу обвинуваченого, який не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, веде аморальний спосіб життя, свою винуватість у висунутому йому обвинуваченні визнав лише під час судового розгляду. Поза увагою суду залишились пояснення потерпілої ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 на місці події їй допомогу не надав, в подальшому погрожував у телефонних розмовах, шкоду не відшкодував та станом її здоров`я та здоров`я дітей потерпілої не цікавився. Також суд не врахував позицію потерпілої щодо покарання, яка у судових дебатах просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і цивільного позову та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами. Стягнути з ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000 грн., в рахунок відшкодування шкоди завданої життю і здоров`ю 33 212,38 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 660, 62 грн. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 151 653 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 339,38 грн. Звільнити ОСОБА_8 від сплати судових витрат на користь держави за проведення експертиз в розмірі 6174 грн. 12 коп.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував належним чином позицію обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, і безпідставно не визнав щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання. Також суд першої інстанції не врахував належним чином особу обвинуваченого, наявність на утриманні дружини та двох малолітніх дітей та відсутність умислу на вчинення злочину. Звертає увагу, що посвідчення водія є джерелом доходу обвинуваченого, а тому необхідне для утримання родини та відшкодування збитків потерпілій. Поза увагою суду залишилось те, що цивільна відповідальність ОСОБА_8 застрахована ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». При цьому, ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» сплатило на користь ПрАТ «СГ «ТАС» (страховик, яким була застрахована цивільна відповідальність потерпілої) страхове відшкодування в розмірі 98 000грн. Крім того зазначає, що суд не взяв до уваги позицію захисту щодо необхідності звільнення ОСОБА_8 від сплати судових витрат через те, що останній не має постійного місця роботи та має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який пов`язаний із грубим порушенням правил дорожнього руху, відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно визначив йому вид та розмір основного покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк, передбачений санкцією статті.
Водночас, з урахуванням позитивних даних про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_8 суспільно-корисною діяльністю не займається та веде аморальний спосіб життя є образливими, не підтверджені доказами та суперечать наявним в матеріалах справи даним про сімейний стан обвинуваченого та перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей.
Сам по собі факт відсутності постійного місця роботи у обвинуваченого не дає прокурору підстав для подібних негативних тверджень.
Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_8 погрожував потерпілій у телефонних розмовах та станом здоров`я її дітей не цікавився також не ґрунтуються на доказах та є незрозумілими, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про спричинення під час дорожньо-транспортної події шкоди здоров`ю дітям потерпілої.
Крім того, звертає на себе увагу той факт, що прокурор ОСОБА_12 під час судових дебатів в суді першої інстанції просив суд призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами призначено судом першої інстанції в межах позиції потерпілої та її представника, які з вироком суду погодились та вид і розмір призначеного ОСОБА_8 покарання до апеляційного суду не оскаржували.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Також колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_8 покарання за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від сплати судових витрат на користь держави за проведення експертиз в розмірі 6174 грн. 12 коп.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про стягнення за цивільним позовом на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди з ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», то колегія суддів враховує положення ст.ст. 3, 21, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з яких вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик, а у разі ліквідації страховика Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes-Benz С180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», то обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої потерпілій ОСОБА_6 , в межах суми страхового відшкодування міг бути покладений на страховика або Моторне (транспортне) страхове бюро України, а в іншій частині, яка перевищує страхове відшкодування, на обвинуваченого ОСОБА_8 .
Проте оскаржуваним вироком всю суму матеріальної та моральної шкоди стягнуто з ОСОБА_8 , що не узгоджується з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Апеляційний суд позбавлений можливості усунути недоліки, допущені судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки «Mercedes-Benz С180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» до участі у розгляді провадження в суді першої інстанції не залучалось, про своє ставлення до цивільному позову не заявляло, доказів не подавало.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову необхідно скасувати та призначити новий розгляд позову потерпілої в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2021 щодо ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2021 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3