СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/349/22
ун. № 759/1402/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Святошинської окружної прокуратури м. Києва,-
В С Т А Н О В И В :
В січні 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні вилученого майна, подана у кримінальному провадженні № 0000172 від 06.09.2018. В обґрунтування скарги зазначено, що 19.10.2018 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені речі, на які на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2018 було накладено арешт. З протоколу обшуку вбачається, що вилучене під час обшуку майно було опечатано та передано до Київської місцевої прокуратури №8. В подальшому, 30.07.2021 та 05.10.2021 Святошинським районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою було скасовано арешт, проте, майно не було повернуто, у зв`язку з чим, скаржник просить зобов`язати уповноважену особу Святошинської окружної прокуратури м. Києва повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 13.11.2018 під час обшуку.
Представник скаржника в судових засіданнях скаргу просив задовольнити, в подальшому просив здійснювати розгляд скарги у його відсутності.
Уповноважена особа Святошинської окружної прокуратури м. Києва в судовому засіданні відсутня, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. Згідно з ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. За таких обставин, з урахуванням належного повідомлення, слідчий суддя визнав можливим розглядати скаргу за відсутності слідчого, на підставі наявних матеріалів, про що було постановлено протокольну ухвалу.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як вбачається з наданих матеріалів, відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2018 на майно, вилучене19.10.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було накладено арешт. Разом з цим, необхідність арешту прокурор обґрунтовував тим, що вилучені речі можуть бути доказами під час судового розгляду.
В ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2021 вказано, що постановою слідчого від 06.03.2021 кримінальне провадження №0000172 від 06.09.2018, в межах якого накладався арешт, закрито на підставі абз. 14 ч.1 ст. 284 КПК України.
Накладений арешт двічі скасовувався на підставі ухвал слідчих суддів від 30.07.2021 та від 05.10.2021. Проте, фактично, майно так і не було повернуто скаржнику.
Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Слідчий суддя, звертає увагу, що відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, вирішення питань про долю речових доказів і документів відноситься до компетенції суду лише під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, або у разі закриття кримінального провадження слідчим чи прокурором, в порядку статей 171-174 КПК України.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите, доля речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.
Таким чином, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що в рамках визначених КПК України, повноважень слідчого судді, вимога, яка заявлена у скарзі не віднесена до компетенції слідчого судді, що і є підставою для відмови у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 100,171,174, 303 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Святошинської окружної прокуратури м. Києва - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1