Справа № 438/716/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/814/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської областівід 29 серпня 2022 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

ухвалою Бориславського міського суду Львівської областівід 29 серпня 2022 року закінчено підготовче провадження.
Призначено судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду Львівської області на 10 годину 00 хвилин 09.09.2022 року.
Викликано в судове засідання учасників процесу: прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_10 .
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено.
Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с.Новий Кропивник, Дрогобицького району Львівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27 жовтня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 29 серпня 2022 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, змінити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198480 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зихисники покликається на те, що вищевказана ухвала колегії судів Бориславського міського суду в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою є необгрунтованою та незаконною, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважають, що колегія суддів Бориславського міського суду Львівської області вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_9 щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою залишила поза увагою попереднє судове рішення у справі (ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_11 від 19 липня 2022 року), що стосувалось запобіжного заходу та було чинним на момент розгляду клопотання прокурора.

Відтак, відповідно до ухвали колегії суддів Бориславського міського суду від 29 серпня 2022 року судом прийнято рішення лише в частині обрання запобіжного заходу - тримання під вартою та в той же час не прийнято рішення в частині визначення розміру застави.

Тим самим, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, судом допущено порушення вимог ч.3 ст. 183 КПК України згідно якої законодавцем визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Стверджують, що зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону, як таке що перешкодило суду ухвалити у справі законне і обгрунтоване рішення у відповідності до вимог ст. 442 КПК України є істотним порушенням вимог закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України слугує підставою для зміни в цій частині судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у підтримку поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженніБориславського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими.

У підготовчому судовому засіданні 29 серпня 2022 року прокурор ОСОБА_9 заявив клопотання про обрання до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 29 серпня 2022 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено.Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27 жовтня 2022 року включно.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому, судом правильно враховано, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про обирання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому обвинуваченому ОСОБА_6 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені вище ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими матеріалами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні у особливо тяжкого злочину та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк від від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього, враховуючи кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому та положення пункту 4 частини четвертої статті 183 КПК України, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючисьч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Бориславського міського суду Львівської областівід 29 серпня 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді