Справа №577/1479/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/435/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
Іменем України

04 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №577/1479/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі, оскільки вину визнав, сприяв слідству у розкритті злочину, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілою, із визначеним судом до стягнення розміром заподіяної злочином шкоди повністю погоджується.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2021 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та йому призначене покарання у виді дев`яти років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання перебування ОСОБА_9 під вартою з 28.11.2019 до дня набрання вироком законної сили відповідно ст. 72 КК з розрахунку один день тримання під вартою за день позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 28.11.2019. Стягнуто на користь держави судові витрати в розмірі 93131,29 грн, на користь потерпілої ОСОБА_12 8435 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн в рахунок заподіяної моральної шкоди.

Відповідно вироку, 14.12.2017 у невстановлений час ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні орендованої квартири по АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої разом із раніше знайомим ОСОБА_13 . Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в процесі якої у ОСОБА_15 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник намір на умисне позбавлення життя ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи свідомо, з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_16 наніс ОСОБА_13 щонайменше дванадцять ударів кулаками рук в тулуб та у голову, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які в своєму комплексі знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_16 , маючи намір на приховування скоєного вбивства, 15.12.2017 близько 20 год. взяв у свого брата ОСОБА_17 автомобіль марки «Opel Ascona», д. н. НОМЕР_1 . У подальшому ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_18 перенесли труп ОСОБА_13 до салону автомобіля, який був заздалегідь підігнаний ОСОБА_14 до подвір`я будинку. Потім ОСОБА_16 того ж вечора перевіз труп ОСОБА_13 до лісопосадки поблизу с. Сахни, Конотопського району, Сумської області, де закопав його. 17.12.2017 труп виявлено працівниками поліції.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про призначення йому більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

При визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання. При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Суд першої інстанції дотримався вимог закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який ст. 12 КК віднесено до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, на життя заробляв тимчасовими заробітками, утриманців не мав, проживав сам, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, а також обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов цілком правильного висновку про призначення покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, яке на переконання колегії суддів відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Посилання ОСОБА_9 на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці обставини судом взято до уваги при призначенні покарання у сукупності із іншими фактичними обставинами провадження, зокрема кількістю ударів та їх локацію, а також подальшу поведінку обвинуваченого після вбивства ОСОБА_13 .

Що ж стосується доводів обвинуваченого про безпідставність невизнання судом обставини, що пом`якшує покарання його активного сприяння розкриттю злочину, то вони задоволенню не підлягають, оскільки під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Вказані дії винного мають бути добровільними та беззаперечно активними, тобто певним чином ініціативними. При цьому, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 хоча і визнав свою вину, шкодував, що вчинив злочин, однак від дачі показань відмовився, що не може бути розцінено як активне сприяння розкриттю злочину.

Не бере до уваги колегія суддів і доводи ОСОБА_9 про неврахування судом першої інстанції його позиції щодо визнання цивільного позову потерпілої ОСОБА_13 , оскільки сам факт визнання обвинуваченим розміру матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, які були заявлені потерпілою, без їх реального наміру до відшкодування, не впливають на висновок суду щодо призначеного покарання.

Таким чином, призначене покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав та інтересів особи, не становить «особистий надмірний тягар», а також є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2021 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_9 , який знаходиться під вартою, у той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4