Провадження № 1-кп/161/222/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 березня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001239 від 07.04.2019, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2018 за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 29.11.2018 близько 12.00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території Автостанції №1, що по вул.Конякніа,39, у м.Луцьк, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману потерпілого ОСОБА_6 , який виразився у проханні тимчасового користування мобільним телефоном останнього, після чого обіцяв повернути його назад, хоча наміру повертати заздалегідь не мав, шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном «Nomi i244», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №745 від 18.12.2018 становить 210,00 грн., в якому знаходилася флеш-картка «Micro CD, 8 GB», вартість якої згідно висновку експерта №745 від 18.12.2018 становить 96,67 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 306, 67 грн.
ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужого майна, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Окрім цього, він же, 06.04.2019 близько 16.30год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні магазину «Сільпо» ТзОВ «Сільпо-Фуд», що по вул.Кравчука,23, у м.Луцьк, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, із прилавку вищевказаного магазину намагався таємно викрасти віскі торгової марки «Беллс Оріджинал» об`ємом 1,0 л, вартістю 311 гривень 40 копійок, який помістив у внутрішню кишеню своєї куртки. В подальшому ОСОБА_3 направився до виходу з магазину через каси, умисно не розрахувавшись за прихований у куртці товар, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений з викраденим майном співробітниками охорони магазину.
ОСОБА_3 інкримінується закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що не маючи наміру повертати заволодів мобільним телефоном «Nomi i244», який належав потерпілому ОСОБА_6 , та у приміщенні магазину «Сільпо» ТзОВ «Сільпо-Фуд», що по вул.Кравчука,23, у м.Луцьк намагався таємно викрасти віскі, однак був зупинений з викраденим майном співробітниками охорони магазину. Повідомив, що у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у заволодінні чужого майна, шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.
Окрім цього, він же, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_3 судимий, однак повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання суд враховує постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.06.2018, згідно якої, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70 України, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид покарання, передбачений санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання як за ч.2 ст.190 КК України, так і за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі.
Остаточне покарання суд призначає із врахуванням положень статтей 70, 71 КК України, беручи до уваги висновок, який викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.06.2018.
При складанні покарань відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарань, передбачених ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу, виправних робіт суд не вбачає, з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працює, а призначення покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі та покарань за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді арешту та позбавлення волі, суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.
Оскільки суд призначає ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього необхідно змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, з метою запобігання ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд здійснює зарахування строку попереднього ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 174, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком суду та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2018, з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань визначити до відбуття ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази у справі, а саме:

-мобільний телефон марки «Nomi i244», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , флеш-картку «Micro CD, 8 GB», залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю;

-оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації CD-R «Artex», залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання;

-віскі торгової марки «Беллс Оріджинал» залишити ТзОВ «Сільпо-Фуд» за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень.

Обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
-з`являтись за першою вимогою на виклик до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.
Відповідно до вимог ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2021 по 14.03.2022 включно, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий