Провадження № 1-кп/756/766/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 000191 від 27.08.2021 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, не працевлаштованої, маючої малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до обвинувального акта зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на час судового провадження фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
22.11.2020 у невстановлений час ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за допомогою Єдиного порталу державних послуг ДІЯ, подала заяву про вирішення питання її працевлаштування та надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У вказаній заяві ОСОБА_4 зазначено, що остання не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів.
23.11.2020 року в телефонному режимі ОСОБА_4 фахівцем з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_6 було роз`яснено вимоги Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ознайомлено останню з правами та обов`язками зареєстрованої безробітної та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітної та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.
Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 за № 198, на підставі заяви про надання (поновлення) статусу безробітної від 22.11.2020, наказом № НТ201123 від 23.11.2020 ОСОБА_4 надано статус безробітної з 23.11.2020, тобто з моменту звернення до служби зайнятості.
Відповідно до вимог ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на підставі заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 22.11.2020 року ОСОБА_4 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 23.11.2020 року.
В подальшому ОСОБА_4 з 01.11.2020 уклала договір № 707 від 01.11.2020 року та договір № 709 від 01.12.2020 на виконання робіт (надання послуг) із КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" () та, відповідно, у період з 01.11.2020 по 31.12.2020 року перебувала у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" (), від якого отримувала дохід. В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 не повідомила Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості про те, що з 01.11.2020 року вона перебуває у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" () та надавала послуги в порядку та на умовах договору, за що їй нарахована винагорода, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення».
В подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що вона є зайнятою особою, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився в умисному неповідомленні (не інформуванні) співробітників Оболонського РЦЗ в місті Києві про факт перебування у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" (), безпідставно одержала виплати допомоги по безробіттю з 23.11.2020 по 30.11.2020 року в розмірі 2 343 грн. 47 коп.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала допомогу у сумі 2 343 грн. 47 коп., тим самим заволоділа коштами Державного бюджету України, чим завдала збитків державі на вказану суму, тим самим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи що вона отримувала грошові кошти від виконання робіт та надання послуг відповідно до договору з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" () та те, що вона перебуває у статусі безробітної та отримує виплати матеріального забезпечення, що є грубим порушенням, вирішила повторно заволодіти грошовими коштами Державного бюджету України, за наступних обставин.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, у період з 01.12.2020 по 31.12.2020 року ОСОБА_4 не повідомила Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості про те, що вона з 01.11.2020 року перебувала у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" (), уклавши договір на виконання робіт (надання послуг) та надавала послуги в порядку та на умовах договору, за що їй нарахована винагорода, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення».
В подальшому ОСОБА_4 , діючи з метою повторного заволодіння чужим майном, шляхом обману, внаслідок умисного неповідомлення (не інформування) співробітників Оболонського РЦЗ в місті Києві про факт перебування у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" (), безпідставно одержала виплати допомоги по безробіттю з 01.12.2020 по 31.12.2020 року в розмірі 9 080 грн. 00 коп.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала допомогу у сумі 9 080 грн. 00 коп., тим самим заволоділа коштами Державного бюджету України, чим завдала збитків державі на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи що вона отримувала грошові кошти від виконання робіт та надання послуг відповідно до договору з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" () та те, що вона перебуває у статусі безробітної та отримує виплати матеріального забезпечення, що є грубим порушенням, вирішила повторно заволодіти грошовими коштами Державного бюджету України, за наступних обставин.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, у період з 01.01.2021 по 29.01.2021 року ОСОБА_4 не повідомила Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості про те, що вона з 01.11.2020 року перебувала у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" () уклавши договір на виконання робіт (надання послуг) та надавала послуги в порядку та на умовах договору, за що їй нарахована винагорода, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення».
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з метою повторного заволодіння чужим майном, шляхом обману, внаслідок умисного неповідомлення (не інформування) співробітників Оболонського РЦЗ в місті Києві про факт перебування у відносинах цивільно-правового характеру з КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" (), безпідставно одержала виплати допомоги по безробіттю з 01.01.2021 по 29.01.2021 року в розмірі 8 494 грн. 19 коп.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала допомогу у сумі 8 494 грн. 19 коп., тим самим заволоділа коштами Державного бюджету України, чим завдала збитків державі на вказану суму, тим самим вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.190 КК України.
Допитана в судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі та повністю підтвердили обставини, вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення нею кримінальних правопорушень. Обвинувачена ОСОБА_4 шкодує про вчинене, обіцяє у подальшому не вчиняти правопорушень, стверджує, що вона зробила для себе належні висновки, просила її суворо не карати та повідомила, що вона на стадії досудового розслідування добровільно відшкодувала державному бюджету всю суму спричиненого збитку у загальному розмірі 19917 грн. 66 коп. (чотирма окремими платежами), про що надала відповідні підтвердження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи є добровільною та істинною їх позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.
Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень є доведеною та її дії дійсно слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України, відноситься до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. Судом при цьому враховуються і відомості, які характеризують особу обвинуваченої.
ОСОБА_4 є раніше не судимою, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, має вищу освіту, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштована.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, дані про особу обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт за кримінальний проступок та у виді позбавлення волі за не тяжкий злочин, після чого в порядку ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд при визначенні виду покарання звертає увагу на те, що у даному конкретному випадку щодо ОСОБА_4 неможливо призначити штраф (враховуючи її матеріальне становище), неможливо призначити виправні роботи, оскільки вона не працевлаштована, а також неможливо призначити обмеження волі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років).
При цьому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, одночасно поклавши на неї обов`язки, які сприятимуть її виправленню, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладений на неї обов`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1