Єдиний унікальний номер 317/1080/22
Провадження номер 1-в/317/152/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області
у складі: головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мончегорськ, Мурманської області РФ, росіянина, громадянина України, не працюючого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого: 26.06.2009 Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
засуджений: 31.08.2017 Фрунзенським районним судом міста Володимира за ст. 228.1 ч. 4 п. «г», 30 ч. 3, 228.1 ч. 4 п. «г», 69 ч. 3 КК РФ до 11 років позбавлення волі у колонії суворого режиму. Зараховано у строк час тримання під вартою з 02.06.2016 по 31.08.2017.
Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 10.07.2018 вирок Фрунзенського районного суду міста Володимира від 31.08.2017 приведено у відповідність із законодавством України та вважати засудженим за ст. 307 ч. 2, 15 ч. 1, 307 ч. 2, 70 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.02.2020 згідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк тримання під вартою з 02.06.2016 по 31.10.2017 з розрахунку: день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.07.2021 ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 10.07.2018 приведено у відповідність із законодавством України, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк з 02.06.2016 по 31.10.2017 включно із розрахунку: день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 також підтримав клопотання засудженого, просив суд його задовольнити.
Представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає його передчасним.
Прокурор у судовому засіданні також заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не став на шлях виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку засудженого та його захисника, позицію представника адміністрації та висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка надана адміністрацією колонії, суд встановив.
Відповідно до наданої характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.06.2016.
Під час тримання в СІЗО-1 м. Володимир РФ характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 12.11.2017 відбував покарання в ВК-1 м. Володимир РФ, характеризувався негативно, допустив одне порушення установленого порядку тримання, заохочень не мав.
З 11.11.2019 відбував покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань № 11», характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 12.12.2019 відбуває покарання в Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується наступним чином: за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має чотири заохочення правами начальника установи, стягнень не має.
У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє.
На даний час на виробництві установи не працевлаштований, працювати бажання не проявляє. Виконує обов`язки старшого днювального відділення СПС.
В життєдіяльності відділення проявляє активну участь. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але з метою отримати поблажливість. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме: «Духовне відродження», «Фізкультура та спорт». Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме: є «Головою Ради Колективу».
На профілактичному обліку не перебуває. За вироком суду позову не має. У скоєному злочині провину визнає.
Комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» від 14.02.2020 відмовлено в переводі на дільницю соціальної реабілітацію
Комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» від 16.07.2020 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» від 26.05.2022 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Відповідно до Довідки про наявність заохочень і стягнень, засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення правами начальника установи.
Судом встановлено, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що останнє заохочення застосовано до нього 30.12.2021, тобто за 6 місяців до подання клопотання.
Крім того, засуджений мав одне стягнення догану, наразі стягнення погашено.
Окремо слід вказати, що засуджений ОСОБА_5 на виробництві колонії не працював з січня 2021 року.
Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_5 дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.
Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 118, 153, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1