Справа № 352/2546/19
Провадження № 1-кп/352/16/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000392 від 02.10.2019 р., про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, відповідно до вимог ст.89 КК України раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання своєї неповнолітньої дитини.

Кримінальне правопорушення скоєно за наступних обставин.

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2005 року обвинувачений зобов`язаний сплачувати аліменти у користь потерпілої ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 31 серпня 2005 року до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5070/05 від 30 вересня 2005 року, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області на підставі вказаного судового рішення, відкрито Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 07 листопада 2005 року.

У період з 01 жовтня 2017 року до 01 жовтня 2019 року обвинувачений, виконуючи різні господарські роботи в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області, за що отримував грошові кошти, аліментних платежів не сплачував, жодної матеріальної допомоги дитині не надавав. При цьому він, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому районному центрі зайнятості не перебував.

Таким чином, обвинувачений, починаючи з 01 жовтня 2017 року до 01 жовтня 2019 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.51 Конституції України, ст. 150, 155, 180 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, злісно ухилявся від сплати аліментів, а також злісно ухилявся від утримання своєї неповнолітньої дитини, не надаючи їй необхідних коштів, їжі та одягу.

Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів заборгованість обвинуваченого по аліментних платежах станом на 01 жовтня 2019 року склала 12210,50 грн.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що дійсно не сплачував аліментів на утримання дитини за період з 01 жовтня 2017 р. до 01 жовтня 2019 р., при цьому мав тимчасові грошові доходи, працював на різних господарських роботах; крім того, не надавав дочці жодної матеріальної допомоги. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання своєї неповнолітньої дитини.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, та наступні дані про особу винного: згідно ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, є опікуном своєї матері ОСОБА_8 , яка має першу групу інвалідності, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває.

Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких відносить щире каяття обвинуваченого і часткове відшкодування потерпілій завданого збитку, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також позицію потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого відповідно до вимог закону.

З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.164 КК України, так як вказане покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Речовий доказ матеріали виконавчого провадження № 3091725, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю Тисменицькому ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_9