Єдиний унікальний номер справи 333/9261/21
Номер провадження 1-кп/333/354/22
ВИРОК
Іменем України
19 вересня 2022 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, маючий середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.06.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2, 3 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.11.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2, 3 ст.185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 , ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнений 02.012013 року з Каменської виправної колонії № 101 Запорізької області умовно достроково, не відбутий строк 9 місяців 16 днів;

- 31.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.04.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 25.11.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць, звільнений 30.05.2018 року з Софіївської виправної колонії №55 умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 10 місяців 4 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.10.2021 року приблизно о 02 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до центрального входу сімейного медичного центру «НЕНА-КЛУБ» та за допомогою фізичної сили рук, викрав купольну вуличну IP-камеру зовнішнього відеоспостереження, марки «Misecu», моделі «MI-XM-63-AI-20W», у корпусі білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта №1594-21 від 17.12.2021 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 1 109 гривень 22 копійки, що належить ТОВ «НЕНА-КЛУБ».

Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «НЕНА-КЛУБ» майнову шкоду на зазначену суму.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючи особистість обвинуваченого раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце проживання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про його особу, відсутність у обвинуваченого судимості, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення злочину, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримі нальному провадженні складають: 343,22 грн. за залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,366-368,370-371, 373-374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 343,22 грн. за залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази:
- купольна вулична камера зовнішнього відеоспостереження, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити у користуванні останнього;

- ДВД - диск з записом з камери зовнішнього відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізької апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1