Провадження № 1-кп/127/402/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2022 р. за № 0000172, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, у березні 2022 року, займаючись волонтерською діяльністю з надання допомоги вимушеним переселенцям із зони бойових дій на території України, які тимчасово проживають у м. Вінниці, пропонував чоловікам призивного віку, які підлягають мобілізації у період воєнного стану, сприяння за грошову винагороду у перетині державного кордону України. З цією метою, 13.03.2022 близько 09 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у притулку для біженців, який розташований в аквапарку «Маяк» по вул. Василя Порика, 28 у м. Вінниці, повідомив ОСОБА_5 , який підлягав мобілізації у період воєнного стану, неправдиву інформацію про можливість сприяння за допомогою знайомого працівника Державної прикордонної служби України у перетині державного кордону між Україною та Республікою Молдовою за грошову винагороду у розмірі 1300 доларів США, не маючи при цьому наміру та реальної можливості виконати взяті на себе зобов`язання.
Водночас ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 про обов`язковість передоплати в розмірі 300 доларів CШA та перерахування еквівалентної суми грошових коштів у розмірі 8 500 гривень на банківську картку AT «Райффайзен Банк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_3 . На виконання цієї вказівки ОСОБА_5 13.03.2022 перерахував 8 500 гривень на зазначену банківську картку.
Надалі, діючи за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_5 13.03.2022 близько 20 год. 00 хв. приїхав до м. Хотин Чернівецької області, яке розташоване поряд з міжнародним пунктом пропуску для автомобільного сполучення «Россошани - Брічень», та на вимогу ОСОБА_3 перерахував йому залишок раніше обумовленої грошової винагороди у розмірі 29 000 гривень на банківську картку AT «Райффайзен Банк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_3 .
Продовжуючи діяти за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_5 намагався перетнути державний кордон України у міжнародному пункті пропуску «Россошани - Брічень», однак йому було відмовлено у виїзді за межі України, оскільки він обмежено придатний до військової служби та являється військовозобов`язаним під час мобілізації під час воєнного стану. Отриманими від ОСОБА_5 грошовими коштами у загальній сумі 37 500 гривень ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.03.2022 ОСОБА_3 , займаючись волонтерською діяльністю з надання допомоги вимушеним переселенцям із зони бойових дій на території України, які тимчасово проживають у м. Вінниці, знаходячись в притулку для біженців, який розташований в аквапарку «Маяк» по вул. Василя Порика, 28 у м. Вінниці, маючи намір на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_6 , який підлягав мобілізації у період воєнного стану, неправдиву інформацію про можливість сприяння за допомогою знайомого працівника Державної прикордонної служби України у перетині державного кордону між Україною та Республікою Молдовою за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США, не маючи при цьому наміру та реальної можливості виконати взяті на себе зобов`язання.
У подальшому, 23.03.2022, вводячи ОСОБА_6 в оману щодо можливості сприяти в перетині державного кордону України, ОСОБА_3 повідомив про обов`язковість передоплати в розмірі 300 доларів США та перерахування еквівалентної суми грошових коштів у розмірі 9 000 гривень на банківську картку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_3 .
Надалі ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні AT «Райффайзен Банк» по вул. Визволення, 4 у м. Вінниці, о 12 год. 14 хв. 24.03.2022 перерахував на вищезазначену банківську картку грошові кошти в сумі 9 000 гривень. Після цього ОСОБА_3 , отримавши можливість розпоряджатися перерахованими ОСОБА_6 грошовими коштами, продовжував вводити його в оману, надаючи вказівки, яким чином та де саме необхідно перетнути державний кордон України, а після 15 год. 00 хв. 24.03.2022 припинив відповідати на телефонні дзвінки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та показав, що дійсно вчинив дані кримінальні правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Вчинивши шахрайство, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов визнає та згоден відшкодувати завдану потерпілому майнову шкоду. Просить вибачення у потерпілого. У вчиненому щиро кається та завіряє суд, що зрозумів свої помилки і подібне більше не повториться, просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Злочинними діями обвинуваченого йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 37 500 грн. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. При призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, допитавши потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), та за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком та нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що він щиро кається та жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібне більше не повториться, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, непрацевлаштований.
Обставинами, які, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Суд зазначає, що згідно з частинами 1 та 2 статті 53 Кримінального кодексу України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, статтею 53 Кримінального кодексу України не встановлено жодних обмежень, щодо призначення покарання у виді штрафу особам, які не працюють.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинені кримінальні правопорушення, а саме, покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, та у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України. Остаточне покарання слід призначити з урахуванням положень ст. 70 Кримінального кодексу України у виді штрафу.
Суд не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.
При визначенні розміру штрафу суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також майновий стан обвинуваченого, зокрема те, що він непрацевлаштований.

Згідно протоколу затримання від 24.03.2022 року ОСОБА_3 було затримано о 20.00 год. 24.03.2022 року.
Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області від 25.03.2022 року звільнено затриманого ОСОБА_3 .
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2022 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці до 14.08.2022 року.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне строк запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, продовжити до набрання вироком законної сили.
Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає таке.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з цивільного позову, потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 37 500 грн. 00 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди.
В судовому засіданні потерпілий цивільний позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що протиправними діями обвинуваченого йому було завдано майнову шкоду в розмірі 37 500 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 37 500 грн. 00 коп. визнав в повному обсязі та зазначив, що відшкодує потерпілому завдану шкоду.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час судового провадження доведено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_5 завдано майнову шкоду в розмірі 37 500 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов у повному обсязі.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2022 року на майно, вилучене у ОСОБА_3 : банківську картку «Raiffeisen BANK AVAL» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , грошові кошти на суму 748 грн. та мобільний термінал: ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , SIM 1: НОМЕР_6 , SIM 2: НОМЕР_7 , слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.;
за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч ) грн. 00 коп.
На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч ) грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) 37 500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2022 року на майно, вилучене у ОСОБА_3 : банківську картку «Raiffeisen BANK AVAL» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , грошові кошти на суму 748 грн. та мобільний термінал: ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , SIM 1: НОМЕР_6 , SIM 2: НОМЕР_7 , - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні - банківську картку «Raiffeisen BANK AVAL» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , грошові кошти на суму 748 грн. та мобільний термінал: ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , SIM 1: НОМЕР_6 , SIM 2: НОМЕР_7 , які відповідно до постанови старшого слідчого про визнання речовими доказами від 25.03.2022 року передані до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_3 .
Строк запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, продовжити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя