Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/232/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
слідчого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2022, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, освіта повна вища, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого:
- 27.04.2000 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 1 рік, штраф 680 грн.,
- 25.10.2000 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.140 ч.3 ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- 07.06.2006 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186, 69 ч. 1 ст. 357, ч.3 ст. 357, 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 28.04.2010 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, 27.09.2013 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоград, за ст. 82 КК України, не відбута частина покарання 1 р. 5 м. 28 днів, замінено покарання на обмеження волі,
- 09.06.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоград від 05.01.2018 року звільнений умовно достроково, невідбута частина покарання 10 місяців 21 день,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 000431 від 10.12.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України, строком на 29 днів, тобто до 28 червня 2022 року до 16.30 год.,

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № № 000431 від 10.12.2021 року,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, с.3 ст. 321 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він діючи умисно за попередньою змовою з своєю матір`ю ОСОБА_11 , з метою отримання прибутку (наживи) налагодили на постійній основі збут наркотичного засобу «Метадону» на території м. Новоукраїнка Кіровоградської, з грудня 2021 по 11 квітня 2022 року.
З цією метою, ОСОБА_8 перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів (далі замісної підтримувальної терапії) у комунальному некомерційному підприємстві «Новоукраїнська міська лікарня» Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, отримував від лікаря-нарколога сильно діючі лікарські засоби «Метадон» обіг якого обмежений, який в подальшому зберігав з метою збуту на території свого домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та збував спільно з ОСОБА_11 наркозалежним особам.
З метою реалізації свого спільного з ОСОБА_11 злочинного умислу, спрямованого на отримання грошового прибутку від незаконного збуту наркотичного засобу «Метадону» ОСОБА_8 , 26.10.2021 о 13:45 год., перебуваючи за своїм місцем проживанням, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи особисте збагачення, будучи обізнаними про методи та форми роботи правоохоронних органів, використовуючи конспіративні заходи за попередньою домовленістю по телефону із ОСОБА_12 , продав (тобто збув) ОСОБА_12 , за раніше оговорену по телефону суму в розмірі 100 гривень, наркотичний засіб одну пігулку, яка містить наркотичний засіб «Метадон», яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-21/9252-НЗПРАП від 18.11.2021, містить наркотичний засіб «Метадон», обіг якого обмежено. Маса метадону в наданій на дослідження речовині, становить 0,006 грама.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання грошового прибутку від незаконного збуту наркотичного засобу «Метадону», 21.01.2022 о 11 год. 57 хв. під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в приміщені літньої кухні, домоволодіння, за місцем свого проживання, розташованого АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи особисте збагачення, будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, використовуючи конспіративні заходи, діючі повторно за попередньою домовленістю по телефону із залегендованою у кримінальному провадженні особою, яка обрала собі анкетні дані ОСОБА_13 , продав (тобто збув) ОСОБА_13 , за раніше оговорену по телефону суму в розмірі 150 гривень, наркотичний засіб, а саме пігулку метадону упакованої в блістер з надписом «Метафін» та одну таблетку димедролу. Пігулка метадону відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-21/1209-НЗПРАП від 17.02.2022, містить наркотичний засіб «Метадон», обіг якого обмежено. Маса метадону в наданій на дослідження речовині, становить 0,0244 грама.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім цього,
метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання грошового прибутку від незаконного збуту наркотичного засобу «Метадону», 25.01.2022 о 12 год. 00 хв. під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, на території подвір`я домоволодіння, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи особисте збагачення, будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, використовуючи конспіративні заходи, діючі повторно за попередньою домовленістю по телефону із залегендованою у кримінальному провадженні особою, яка обрала собі анкетні дані ОСОБА_13 , продала (тобто збула) ОСОБА_13 , за раніше оговорену по телефону суму в розмірі 150 гривень, наркотичний засіб, а саме пігулку «Методону» та одну таблетку димедролу. Пігулка метадону відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-21/1210-НЗПРАП від 17.02.2022, містить наркотичний засіб «Метадон», обіг якого обмежено. Маса метадону в наданій на дослідження речовині, становить 0,0063 грама.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно за попередньою змовою зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , з метою отримання прибутку, перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою подальшого збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (даті, часу та місці), придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи сильнодіючий лікарський засіб - «Димедрол» та почали його зберігати, з метою подальшого збуту на території свого домоволодіння, що розташоване за адресою по АДРЕСА_1 та збував спільно з ОСОБА_11 наркозалежним особам.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання грошового прибутку від незаконного збуту сильнодіючого лікарського засобу димедрол, 21.01.2022 о 11 год. 57 хв. під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в приміщені літньої кухні, домоволодіння, за місцем свого проживання, розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи особисте збагачення, будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, використовуючи конспіративні заходи, діючи за попередньою домовленістю по телефону із залегендованою у кримінальному провадженні особою, яка обрала собі анкетні дані ОСОБА_13 , продав (тобто збув) ОСОБА_13 , за раніше оговорену в телефонній розмові суму в розмірі 150 гривень за одну таблетку «Методону» та одну таблетку димедролу. Пігулка димедролу відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-21/1209-НЗПРАП від 17.02.2022, містить сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол», обіг якого обмежено. Маса димедролу в наданій на дослідження пігулці, становить 0,0484 грама.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, збут сильнодіючих лікарських засобів, вчинене без спеціального на те дозволу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 321 КК України.
Крім цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання грошового прибутку від незаконного збуту сильно діючого лікарського засобу димедролу, 25.01.2022 о 12 год. 00 хв. під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, на території подвір`я домоволодіння, за адресою по АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи особисте збагачення, будучи обізнаною про методи та форми роботи правоохоронних органів, використовуючи конспіративні заходи, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та домовленістю по телефону із залегендованою у кримінальному провадженні особою, яка обрала собі анкетні дані ОСОБА_13 , продала (тобто збула) ОСОБА_13 , за раніше оговорену в телефонній розмові суму в розмірі 150 гривень, за одну таблетку метадону та димедролу, пігулка димедролу відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-21/1210-НЗПРАП від 17.02.2022, містить сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол», обіг якого обмежено. Маса димедролу в наданій на дослідження пігулці, становить 0,0222 грама.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, збут сильнодіючих лікарських засобів, вчинене без спеціального на те дозволу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покладено на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим і кожним викликом;
- не відлучатися із м. Новоукраїнка, Новоукраїнського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із особами, визнаними свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків спілкування з ними під час здійснення процесуальних дій.
Надано можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_8 , з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено на 29 днів, в межах строків досудового розслідування до 28 червня 2022 року до 16.30 год.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обраних обов`язків покладено на Новоукраїнський РВП ГУНП у Кіровоградській області.
Виконання ухвали покладено на Новоукраїнський РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Судове рішення мотивовано тим, що суд погоджується із стороною захисту, що ризики на які посилається сторона публічного обвинувачення висловленні у формі припущення, так як належних та допустимих доказів, які б свідчили що останній може впливати на свідків, експертів, спеціалістів стороною обвинувачення не надано, як і не надано доказі того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення дійсно не виключається.
Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінуються особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, ніж зазначені у ст.176 КПК України, зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим частково ризикам, та буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Слідчим суддею зазначено, що у разі застосування ОСОБА_8 , запобіжного заходу в виді: особистого зобов`язання, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: та буде передумовою для незаконного впливу на свідків.
Застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж зазначено в клопотанні слідчого, а саме цілодобового домашнього арешту стане для підозрюваного достатнім стримуючим фактором, для уникнення тиску на свідків та тотожних кримінальних правопорушень.
Вказано, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а навпаки сприятиме продовженню або вчиненню нових злочинів, пов`язаних із зберіганням та збутом наркотичних та психотропних речовин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в обґрунтування клопотання слідчий долучив до клопотання, копію оголошеної підозри, яка не є доказом вчинення підозрюваним злочинів, копії хімічних експертиз, які не вказують на вчинення злочинів саме ОСОБА_8 , копію протоколу НСРД, до якого немає додатків та який складено 22.01.2022року, а подій (оперативна закупка) проведена 21.01.2022року та характеризуючі матеріали на ОСОБА_8 .
В обґрунтування своєї правової позиції сторона захисту надала позитивну характеристику на ОСОБА_8 , та докази перебування його на замісній терапії та щоденного відвідування підозрюваним Новоукраїнської лікарні для отримання медичних засобів.
Після оголошення ОСОБА_8 про підозру пройшло майже два місяці, протягом яких останній своєчасно з`являвся на виклик до слідчого, не вчинив нових злочинів чи правопорушень, не вчинював тиск на свідків чи спробу з ними спілкуватися. Не залишав м. Новоукраїнка та не чинив жодних дій, які можуть вказати на здійснення ним будь-якої протиправної діяльності. Клопотання про обрання запобіжного заходу стало засобом тиску сторони обвинувачення на ОСОБА_14 та його матір ОСОБА_11 , яка, також, є підозрюваною по даному кримінальному провадженні через невизнання ними своєї вини та через відсутність інших доказів для доведення вини підозрюваних в сторони обвинувачення.
Крім того, сторона захисту стверджувала, що додані до клопотання матеріали не доводять факт скоєння ОСОБА_8 зазначених в підозрі злочинів.
Наявність жодного з перерахованих ризиків ні в клопотання слідчого ні в ухвалі суду належним чином не обґрунтовано.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчим обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушеннях ОСОБА_8 , однак останній не визнав факти вчинення ним вказаних злочинів.
В ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлено та доведено наявність ризиків у кримінальному провадженні, а саме:
- можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів щодо незаконного обігу наркотичних засобів та розповсюдження їх на території міста.
- можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини кримінального правопорушення, враховуючи ту обставину, що свідки по справі є також особи, котрі спілкувалися з ОСОБА_8 та останній достовірно знає їх анкетні данні та місце проживання.
Однак, слідчим суддею всупереч ст. ст. 177, 178 КПК України, зроблено висновок про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України. При тому, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів, а також те що останній раніше вчиняв однорідні кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, за які був засуджений та відбував реальну міру покарання, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього та підозрюваний може вчиняти інші злочини.
Також, в ході досудового розслідування допитано свідків, які пояснили про обставини вчинення злочинів ОСОБА_8 , а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а отже є достатні підстави вважати, що підозрюваний, який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, та такий, що вчинив ще ряд тяжких злочинів, з метою зміни показань свідків має можливість вчиняти тиск та впливати на останніх.
Вважає, що, висновки слідчого судді не відповідають обставинам кримінального провадження.
При цьому, беручи до уваги зазначені ризики, тяжкість та обставини злочину, застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечать виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вказує, що дотримання таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, передача на поруки та домашній арешт, буде залежати виключно від волевиявлення особи підозрюваного.
Однак, у ОСОБА_8 немає осіб, яких можливо вважати такими, що заслуговують на довіру, та які зможуть поручитися.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому, беручи до уваги зазначені ризики, тяжкість та обставини злочину, застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечать виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому й має запобіжний захід.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.12.2021 року (а.с. 16-17),
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2022 року (а.с. 25-26),
- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 21.01.2022 року (а.с. 27-28),
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.01.2022 року (а.с. 29-30),
- висновком експерта № СЕ-19/112-21/9252-НЗПРА від 18.11.2021 року (а.с. 20-22),
- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 22.01.2022 року (а.с. 23-24),
- висновком експерта № СЕ-19/112-22/1209-НЗПРА від 17.02.2022 року (а.с. 31-34),
- протоколом допиту підозрюваного від 05.05.2022 року (а.с. 39).

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник заперечували проти застосованого судом першої інстанції запобіжного заходу.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка їй загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, іншого співучасника злочину з яким проживає у одному приміщенні, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Доводи захисника про відсутність вказаного ризику колегією суддів не можу бути враховано оскільки ОСОБА_8 усвідомлюючи, що він раніше неодноразово судимий, починаючи з 2000 року належних висновків не зробив та свідомо вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_8 розуміючи, що злочин передбачений ч. 2 ст. 307 КК України є умисними, тяжкими може вчинити спроби направленні на переховування від суду.
Також, ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування та вчинити нові кримінальні правопорушення.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та іншого співучасника злочинуслід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та іншого співучасника злочинуне лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 добре зазнає свідків та іншого співучасника злочину, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений та утриманців не має.
При цьому, наявність у ОСОБА_8 матері не вплинуло на поведінку останнього, тобто у даному випадку не можу визнано колегією судді, як достатній стримуючий фактор в поведінці підозрюваного. До того ж, остання є співучасником злочину.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_8 колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявний високий ризик можливості переховування від суду та з метою уникнення кримінальної відповідальності, наявний ризик впливу на свідків, іншого співучасника злочину, а також ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
В той же час, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, з 2000 року на шлях виправлення не став, негативно характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків.
А тому, погоджується з доводами прокурора про застосування запобіжного задуху саме у вигляді тримання під вартою та вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді: особистого зобов`язання, домашнього арешту, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, знищенню чи перетворенню доказів, приховування джерел походження наркотичної речовини та можливих співвиконавців, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових тотожних кримінальних правопорушень, адже він офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує, тобто не має достатніх засобів для існування.
Застосування менш суворого запобіжного заходу, такого як домашній арешт не стане для підозрюваного стримуючим фактором, оскільки залишиться доступ до Інтернет мережі, де відбувається обмін даними шляхом зазначення можливої геолокацію залишених закладок з забороненими речовинами, тобто існує можливість в інший спосіб продовжувати злочинну діяльність.
Вказано, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а навпаки сприятиме продовженню або вчиненню нових злочинів, пов`язаних із зберіганням та збутом наркотичних та психотропних речовин.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має.

Апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, раніше неодноразово судимий, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не має достатніх стримуючих факторів, які б змогли вплинути на його поведінку, негативно характеризується за місцем проживання.

А тому, у разі обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - це не може запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та іншого співучасника злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Крім того, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких підстав, у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити ОСОБА_8 розмір застави в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 необхідно - задовольнити, а ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2022 необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2022, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - скасувати.
Клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000431 від 10.12.2021 року,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 20 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 10 год. 30 хв. 28 червня 2022 року.

Визначити розмір застави у сумі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (2481 грн х40), що складає 99240 грн.
Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду № UA0086310, ; МФО:

820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000431 від 10.12.2021 року.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження наступні обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися із м. Новоукраїнка, Новоукраїнського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3)повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
4) утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в слідчих діях та в суді.
Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту приведення вказаної хвали до виконання.

Виконання ухвали покласти на Новоукраїнський РВП ГУНП у Кіровоградській області
Контроль за виконанням покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4