ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1717/22 Справа № 178/1907/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого, працюючого зварювальником ФОП " ОСОБА_9 " проживаючого по АДРЕСА_1 , -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні №0000128,-
В с т а н о в и л а:
Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадський робіт на строк 100 годин.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 01 грудня 2020 року о 10 год. 20 хв. прийшов до приміщення «Світлогірської амбулаторії загальної практики сімейної медицини», яка розташована по вул. Сонячна, 27 в с. Світлогірське Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області, до кабінету, де здійснювала прийом пацієнтів головний лікар КНП «ЦПМСД» Криничанської районної ради ОСОБА_10 . Під час перебування у вищезазначеному кабінеті, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень з метою насильного відібрання медичної карти своєї дитини, схопив правою рукою за кість лівої руки ОСОБА_10 , яка в руці тримала медичну карту, та почав тиснути в напрямку розгинаючої поверхні до передпічної кістки, утримуючи в цей час лівою рукою потерпілу за плече з метою недопущення супротиву з боку останньої.
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1320-Е від 18 грудня 2020 року, спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців на тулубі, 2-х синців на лівій верхній кінцівці, які мають незначні скороминущі наслідки. (п.п. 2.3.5. Наказ № 6, МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вина ОСОБА_7 , на думку сторони захисту - не доведена, так як обвинувачення гуртувалося лише на показаннях самої потерпілої ОСОБА_10 .
Вважає, що судом не було взято до уваги те, що згідно пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 їм було відомо лише про факт тримання потерпілої ОСОБА_10 за кисть руки, про факт нанесення тілесних ушкоджень в область тулуба взагалі не відомо. Однак суд дійшов хибного висновку щодо нанесення ОСОБА_7 двох тілесних ушкоджень у область тулуба останній.
Крім того, судом при постановленні даного вироку не було взято до уваги те, що ОСОБА_7 перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, працює зварювальником ФОП « ОСОБА_9 »
Вважає, що судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неповного судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення (ст. 410 КПК України).

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Даних про поважність причин неявки суду не повідомила. Враховуючим думки прокурора, обвинуваченого та захисника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до вимог ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи - є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд насамперед послався на покази потерпіло які та давала як під час судового розгляду так і під час досудового слідства, при проведенні слідчого експерименту при відтворенні обстановки і обставин події після роз`яснення прав в присутності понятих.
Як свідчить проведений судом аналіз, ці покази ОСОБА_10 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, мотиву, способу застосування до неї насильства, наслідків таких дій та інших фактичних обставин кримінального правопорушення, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.
Суть пояснень ОСОБА_10 зводилась до того, що в день події в робочому кабінеті потерпілої, між нею та обвинуваченим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 з метою насильного відібрання медичної карти своєї дитини, схопив правою рукою за кість лівої руки ОСОБА_10 , яка тримала в руці медичну карту, та почав тиснути в напрямку розгинаючої поверхні до передплічної кістки. В цей час між ними стала ОСОБА_13 , яка також перебувала на прийомі у неї, а ОСОБА_7 наніс удар в область грудної клітини, після чого забравши амбулаторну картку дитини покинув приміщення Світлогірської амбулаторії.
Згідно висновку експерта № 1320-Е від 15.12.2020 року, у потерпілої ОСОБА_10 виявлені ушкодження у вигляді 2-х синців на тулубі, 2-х синців на лівій верхній кінцівці. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, давність їх утворення близько однієї доби на момент огляду (а.с.51-52).
Аналогічні послідовні пояснення потерпіла надала і під час такої слідчої дії, як слідчий експеримент 15 грудня 2020 року (а. с. 31-36), під час якого ОСОБА_10 показала, зокрема і, механізм нанесення їх тілесних ушкоджень.
Судом взято до уваги висновки експертних досліджень № 1321-Е від 15 грудня 2020 року згідно яких наявні у потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли виникнути при розташуванні потерпілої та нападника та при обставинах, механізмі та локалізації, на які вказала потерпіла під час проведення слідчого експерименту 15 грудня 2020 року (а.с. 54).
Узгоджені з викривальними показами потерпілої ОСОБА_10 дані містяться:
- у показах свідка ОСОБА_13 яка в судовому засіданні пояснила, що 01 грудня 2020 року прийшла на прийом до лікаря до Світлогірської амбулаторії де стала свідком сварки між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , в ході якої ОСОБА_14 схопив останню за руку, в якій була медична карта, а іншою рукою утримував ОСОБА_10 за плече. В момент того як він схопив ОСОБА_10 за руку, вона стала між ними з метою уникнення конфлікту. Сварка виникла з причини того, що ОСОБА_7 просив віддати йому амбулаторну картку його дитини, а ОСОБА_10 йому відмовила;
- у показах свідка ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 15.12.2020 року (а.с.37 44);
- у висновках експерта № 1323-Е від 15.12.2020 року, згідно яких виявлені у потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника, і за механізмом, як вказано свідком ОСОБА_13 при проведення слідчого експерименту (а.с. 56);
- у показах свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що працює в Світлогірській амбулаторії, 01 грудня 2020 року в першій половині дня перебувала на своєму робочому місці, почула в приміщенні почула галас та крики, як потім стало відомо, що до приміщення амбулаторії прибув ОСОБА_7 , який почав висловлюватись нецензурною лайкою та чинити сварку із ОСОБА_10 , вимагав повернення йому амбулаторної картки дитини. В ході сварки ОСОБА_7 схопив ОСОБА_10 за руку та почав силоміць забирати карту;
- у Акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 1261 та фото таблицею до нього, відповідно до якого у ОСОБА_10 зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, лівій верхній кінцівці (а. с. 49);
- та іншими доказами, зокрема письмовими матеріалами в їх сукупності.
Наведеними у вироку даними спростовані твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень та про відсутність в справі доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Направленість дій, характер та спосіб насильства, застосованого до потерпілої, свідчать про направленість умислу на спричинення потерпілій саме легких тілесних ушкоджень.
З вироку видно, що судом дана оцінка і перевірена версія обвинуваченого про те, що він не мав ніякого умислу на завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень і не наносив їй ніяких ударів. Дана версія не знайшла свого підтвердження ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду справи.
Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення, за який його засуджено, а дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
В зв`язку з цим, апеляційні доводи захисника про недоведеність його вини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо доводів адвоката про те, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неповного судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення (ст. 410 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Разом з цим, захисником не зазначено, у чому саме полягає неповнота судового розгляду, які саме обставини залишились не досліджені судом, чи які клопотання були відхилені судом, та які негативні наслідки настали в результаті зазначеної адвокатом неповноти судового розгляду.
Крім того, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у шлюбі, наявність на утриманні у нього малолітної дитини та офіційного працевлаштування, не відповідають дійсності. Вказане було взято до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі, їх було надано належної правової оцінки.
Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4