Справа № 462/4452/18
провадження 1-кп/462/29/22
У Х В А Л А

11 серпня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинувачених від суду не усунуті, є ризики перешкоджання розгляду справи, злочин був скоєний з застосуванням насильства.
Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти заявленого клопотання, просив відмовити прокурору.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що клопотання не обґрунтоване, підозра необґрунтована. Також вважає, що ОСОБА_8 має місце проживання у Львові, оскільки до суду долучалась заява особи, яка надає йому своє житло для проживання під час розгляду справи. Просив суд застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 22.00 год до 08.00 год., або заставу в розмірі 48620грн., що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив проти клопотання прокурора, зазначив, що значний час утримується під вартою, не має можливості спілкуватись з родиною, просив застосувати домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, зазначив, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, малолітніх дітей, має постійне місце проживання у м.Львові, заявлені прокурором ризики нічим не доведені. Також просив врахувати воєнний стан, який визначає певний порядок пересування та просив застосувати домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_11 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, зазначив, що він хворіє, потребує лікування, має у м.Львові орендовану квартиру.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_6 заперечив проти заявленого клопотання прокурора, просив врахувати вік обвинуваченого, його хворобливий стан здоров`я, також те, що ОСОБА_11 значний час перебуває під вартою, просив застосувати до нього домашній арешт, враховуючи, що він має у м.Львові орендовану квартиру.
Обвинувачений ОСОБА_10 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти заявленого клопотання, зазначила, що кваліфікація дій обвинуваченого спірна, а заявлені ризики вже втрачені, обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, має дітей, має постійне місце проживання у Львові. Просила також врахувати воєнний стан та застосувати до ОСОБА_10 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.
В даному випадку обвинувачені утримуються під вартою, строк тримання спливає, зі слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь кого з обвинувачених. Також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.
Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи.
Суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, оскільки обвинувачені обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також, те, що на даний час у судовому засіданні не всі свідки давали покази, що свідчить про реальну можливість здійснення на останніх тиску зі сторони обвинувачених, тобто на переконання суду існує очевидний ризик, зокрема і втечі обвинувачених, отже ризики, які виправдовують тримання їх під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід як тримання під вартою.
Окрім того, суд враховує, що за загальним правилом, суд зобов`язаний визначити розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. При цьому наголошує, що можливість не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом, а не обов`язком суду.
За ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства та погрозами застосування насильства. Тому суд, враховуючі кваліфікуючи ознаки кримінального правопорушення, за якими обвинувачуються обвинувачені, відхиляє клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування застави до ОСОБА_8 .
Суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою на 60 днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 09 жовтня 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 09 жовтня 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 09 жовтня 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 09 жовтня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1