МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/203/21
Провадження № 1-кп/945/251/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ;
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;
потерпілих ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ;
обвинуваченого ОСОБА_11 (який брав участь у судових засіданнях у приміщенні зали суду та дистанційно з приміщення Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор);
захисників ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ;
цивільного відповідача ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2020 року за № 0000636 за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 липня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. Звільнений 20.01.2016, у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 КК України,
встановив:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_11 , 22.11.2020, в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, перебуваючи разом із ОСОБА_9 , у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих виниклих неприязних відносин, вчинив словесну сварку з останнім, в ході якої, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесний ушкоджень ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх дій, наніс ОСОБА_9 один удар, лезом невстановленого в ході досудового розслідування ножа, в область попереку з правої сторони, ззаду, в результаті чого, умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді сліпого проникаючого поранення правої поперекової та правої плевральної порожнини з пошкодженням правої нирки, заочеревинною гематомою зправа, пошкодженням діафрагми зправа, двостороннього пневмотораксу, колапсу правої легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Крім цього, ОСОБА_11 висунуто обвинувачення у тому, що ОСОБА_11 , будучи раніше судимим за розбій, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої особи, поєднаного з проникненням до сховища за таких обставин. Так, 21.11.2020, близько 12 години, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі, приїхав до території гаражного кооперативу «Центральний», який розташований поблизу вулиці Шкільної в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, а саме до гаражу № НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 . Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_11 , маючи намір на заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , таким чином зайшовши до зазначеного гаражного приміщення, погрожуючи застосуванням насильства та вбивством, виказав вимогу про надання ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень, але потерпілий ОСОБА_10 відмовився від надання ОСОБА_11 грошових коштів.
Продовжуючи свої незаконні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 взяв до рук штикову лопату та кинув її металевою частиною у бік голови потерпілого, але останній увернувся від лопати та побачив у руках ОСОБА_11 ніж. На цьому незаконні дії ОСОБА_11 не припинились та останній, все ж маючи на меті намір заволодіти грошовими коштами потерпілого, взяв до руки металевий предмет (лом) та ніж, почав наближатись до ОСОБА_10 , який з метою уникнення конфліктної ситуації, відійшов до гаражного приміщення № НОМЕР_2 , яке також розташоване на території вище вказаного гаражного кооперативу, при цьому, ОСОБА_11 продовжував висловлювати погрози вбивством відносно ОСОБА_10 , що реально сприймалися потерпілим. З метою припинення незаконного посягання ОСОБА_11 на життя та здоров`я ОСОБА_10 , потерпілий вибіг із гаражного приміщення, та закрив його з ОСОБА_11 всередині, до приїзду працівників поліції.
Обвинувачений ОСОБА_11 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину за пред`явленими обвинуваченнями не визнав та надав суду такі показання. 21 листопада 2021 року ОСОБА_11 , у проміжок часу з 12 до 13, прийшов здавати металобрухт до гаражів у смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області. ОСОБА_11 мав при собі мішок від цукру з міддю; будь-яких інших предметів не було. ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_10 з проханням прийняти метал, на що ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_11 , що у останнього є борг, а тому цю мідь, що ОСОБА_11 приніс, він направив в рахунок погашення боргу. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_10 половину прийняти, а другу половину прийняти в рахунок погашення заборгованості. ОСОБА_11 позичав грошові кошти у Стратана, який разом з ОСОБА_10 та ще одним чоловіком приймали метал. ОСОБА_10 висипав мідь у гаражі та повідомив ОСОБА_11 , що той може бути вільним. Після чого була розмова на підвищених тонах. ОСОБА_11 почав збирати мідь у мішок, і у цей момент ОСОБА_10 закрив ОСОБА_11 у гаражі. ОСОБА_11 стукав та зателефонував до поліції та повідомив, що його незаконно утримують. Після приїзду поліції ОСОБА_11 було доставлено до райвідділу. Під час вказаних подій, біля гаражу, також був ОСОБА_15 , який чекав своєї черги здавати метал. ОСОБА_11 вказує на те, що під час цієї події він не застосовував ніяких предметів, а утримували його в гаражі загалом більше трьох годин. ОСОБА_11 вказує на те, що ніж він чіпав вже коли приїхала поліція та цим ножем погрожував тільки собі, зокрема приставляв його до живота.
Щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_9 то ОСОБА_11 пояснив таке. Вказане також було 21 листопада, тільки раніше, приблизно о 10-11 годині. ОСОБА_11 прийшов до ОСОБА_16 , де була компанія, яка вживала алкогольні напої. ОСОБА_11 прийшов до ОСОБА_16 , оскільки останній обіцяв ОСОБА_11 позичити гроші. У ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відбулася неприємна розмова, в ході якої ОСОБА_9 кинувся на ОСОБА_11 . ОСОБА_11 сидів спиною до дверей, а тому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 вивалилися. ОСОБА_9 сидів на ОСОБА_11 та почав душити ОСОБА_11 . Через декілька хвилин ОСОБА_16 почав відтягувати ОСОБА_9 та між ними почалася суперечка. У цей час ОСОБА_11 втік. ОСОБА_11 вважає, що вказана подія сталася через ревнощі.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. ОСОБА_9 з обвинуваченим ОСОБА_11 є односельцями, ніяких інших стосунків між ними немає. 22 листопада 2020 року ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_9 ножове поранення. В цей день, у обідній час, ОСОБА_9 перебував вдома у свого друга ОСОБА_16 у селі Тернувате по вулиці Ювілейній, у той час як туди прийшов ОСОБА_11 . ОСОБА_9 повідомив суд, що алкогольні напої він не вживає, оскільки має захворювання. ОСОБА_11 прийшов та почав кричати, через що потерпілий запропонував обвинуваченому вийти на вулицю. ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_11 вийти, щоб він не кричав у маленькій кухні. Вийшов ОСОБА_11 , а за ним дуже близько ОСОБА_9 . ОСОБА_9 виходили з ОСОБА_11 на вулицю, у той час, як на порозі, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_9 ножове поранення у нирку: ОСОБА_11 обійняв ОСОБА_9 , так що вони стояли лицем один до одного, та вдарив ножем у праву нирку. Після чого ОСОБА_11 намагався ще кидатися на ОСОБА_9 , однак той його прогнав. ОСОБА_9 відчув тепло по тілу та після цього нічого не пам`ятає. До цього, ОСОБА_9 бачив у ОСОБА_11 в рукаві колючий предмет кухонний ніж, яким наносив удари. ОСОБА_9 зайшов на кухню ОСОБА_17 , оскільки хотів, щоб останній зашив потерпілого, у ОСОБА_9 йшла кров. Коли ОСОБА_9 був у лікарні, йому перелили кров, яку він втратив. ОСОБА_9 відмовився від операції, був переведений у іншу лікарню, де був 9 днів.
Потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Потерпілий ОСОБА_10 потерпілого ОСОБА_9 не знає, а щодо ОСОБА_11 мав знайомство в негативному аспекті (раніше ОСОБА_11 наніс тілесні ушкодження, у зв`язку з ревнощами, однак ОСОБА_10 з заявами нікуди не звертався). 21 листопада 2020 року приблизно о 12 годині потерпілий ОСОБА_10 перебував у себе в гаражі та ремонтував авто. У цей час на таксі приїхав ОСОБА_11 , який зайшов в гараж до ОСОБА_10 , та мав при собі ніж та почав вимагати гроші 200 гривень на оплату таксі. У ОСОБА_11 була банка алюмінієва, якою ОСОБА_11 грався, та потім ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_11 почав її різати, для вживання наркотичних засобів, після чого поклав ніж у карман. Намагаючись уникнути конфлікту, ОСОБА_10 вийшов з гаражу. ОСОБА_11 покликав ОСОБА_10 назад та нецензурною лайкою почав вимагати гроші, на що ОСОБА_10 йому відмовив та зайшов у гараж. У цей момент ОСОБА_10 підняв голову та побачив, що у нього летить штикова лопата, від якої ОСОБА_10 увернувся та яку відбив лівою рукою, схопив цю лопату та пішов у бік ОСОБА_11 . ОСОБА_10 побачив, що у ОСОБА_11 у лівій руці лом, а у правій ніж. ОСОБА_10 побоювався за своє життя, а тому закрив двері в гараж на замок та викликав поліцію. Приблизно пів години до приїзду поліції ОСОБА_11 був зачинений у гаражі. Увесь цей час від ОСОБА_11 сипалися погрози «вб`ю», «заріжу», «тобі не жити». Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_10 вручив їм ключі від гаражу, вони відкрили гараж та вмовляли ОСОБА_11 піти, ОСОБА_11 відмовлявся йти, після чого вдягли на нього наручники та повезли до райвідділу. Ніж ОСОБА_11 скинув біля гаражу його забрали працівники поліції та зафіксували це (лом та лопата, які були в гаражі там так і залишилися). ОСОБА_10 не бачив, щоб ОСОБА_11 тримав ніж біля свого живота. Пізніше ОСОБА_10 зателефонував до поліції, де йому повідомили, що ОСОБА_11 відпустили, однак він підрізав ще одну людину. Пізніше ОСОБА_10 дізнався, що цією людиною був ОСОБА_9 . Також, ОСОБА_10 повідомив суд, що ніякого боргу у нього перед ОСОБА_11 немає і, прийшовши до гаражу, ОСОБА_11 ніякого мішка не мав. Мішок з мотлохом (метал, алюміній) був у прийомці металу, а ОСОБА_11 його схопив та хотів вкрасти. Крім цього, ОСОБА_10 повідомив суд, що не займається прийомом металу.
Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. Так, свідок ОСОБА_18 працювала з мамою обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_9 є її сином, а потерпілого ОСОБА_10 свідок знає, оскільки він проживає в сусідньому селі. 22 листопада 2020 року, приблизно о 3 годині дня, свідок була вдома, у той час, як до неї додому прийшов ОСОБА_19 , і сказав, що в її сина болить шлунок. Свідок ОСОБА_18 пішла за пігулками. Зайшовши до дому ОСОБА_18 побачила свого сина, згорбленого, в нього текла кров та його одежа була у крові, ОСОБА_20 у крові. Свідок запитала потерпілого ОСОБА_9 що сталося. ОСОБА_9 відповів, що його підрізав ОСОБА_11 . Після чого приїхала швидка та поліція. На запитання обвинуваченого ОСОБА_11 свідок повідомила, що ОСОБА_9 спочатку два дні був в одній лікарні, а потім ще 9 днів в іншій.
Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. З обвинуваченим ОСОБА_11 свідок має нейтральні відносини, знає його зі школи, з потерпілим ОСОБА_9 є сусідами та мають добрі відносини. Наприкінці листопада 2020 року, точної дати свідок не пам`ятає, перед обідом, до нього зайшов ОСОБА_9 , з яким вони сиділи на кухні, вихід одразу з вулиці. Через якийсь час, в обід, до них самовільно, без запрошення, прийшов ОСОБА_11 . ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_11 вийти, поговорити. Разом вони вийшли. Крім ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та самого ОСОБА_17 на території домоволодіння більше нікого не було. Свідок чув, що після цього два рази щось грюкнуло. Свідок відкрив двері та вийшов на вулицю. ОСОБА_17 побачив, що ОСОБА_11 стоїть на куті дома, метрів 10 від свідка, та кричить ОСОБА_17 я його не різав, для чого ти його сюди покликав? та пішов. ОСОБА_17 обернувся та пішов на кухню, де побачив ОСОБА_21 , який стояв на колінках, ліктями обперся на лавку, сорочка задрана та має декілька порізів - один великий (прокол десь 2 см) на спині, по центру, вище попереку. ОСОБА_17 зателефонував знайомому, щоби той відвіз їх до лікарні, однак особа сказала, що викличе їм швидку. ОСОБА_22 сказав, що він погано себе почуває і просив відвести його додому. Свідок відвів потерпілого додому там не далеко, метрів 100, і біля калитки почала йти кров, ОСОБА_17 довів ОСОБА_9 додому, ОСОБА_17 пішов зустрічати швидку. Коли ОСОБА_17 проводив ОСОБА_9 додому, ОСОБА_11 вже не було. На запитання обвинуваченого ОСОБА_11 свідок ОСОБА_17 повідомив, що ножем ОСОБА_9 не бив. Поліція приїздила до ОСОБА_17 у той же день та оглянули місце події за вказівкою ОСОБА_17 . На другий день приїхала слідча група, яка роз`яснювала все, поняті були, знімали на відео, здійснювали вилучення. ОСОБА_17 вказує, що був проведений огляд місця події, та ОСОБА_17 ходив показував і розказував. ОСОБА_17 підтвердив, що обидві заяви про згоду на огляд він писав особисто, але у різні дні, і ОСОБА_17 добровільно дозволив працівникам поліції проводити огляд місця події.
Свідок ОСОБА_23 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Так, ОСОБА_23 пояснив суду, що потерпілого ОСОБА_10 він не знає, а ОСОБА_9 є потерпілим у кримінальному провадженні. 22 листопада 2020 року він перебував у складі слідчої групи на посаді слідчого та прибув до місця події, на місце мешкання ОСОБА_24 у АДРЕСА_2 , за фактом спричинення тілесних ушкоджень. Охріменко повідомив, що за його адресою знаходились ОСОБА_25 та ОСОБА_11 , і між ними виникла словесна перепалка, і вони один одному спричинили тілесні ушкодження. ОСОБА_23 відібрав заяву від ОСОБА_26 про проведення огляду місця події та швиденько провів такий огляд. Ані потерпілого, ані людини, яка спричинила тілесні ушкодження на місці події не було. Огляд місця події проводився у другій половині дня, темніє рано, було сутінки, будь-яке освітлення на території домоволодіння було відсутнє, а точне місце події ОСОБА_16 було не відомо. На місці встановити причетних осіб не вдалося і слідчо-оперативна група поїхала до райвідділу, а по дорозі від оперативного чергового отримано вказівку про те, що до Миколаївської центральної лікарні було доставлено потерпілого. Прибувши до лікарні ОСОБА_23 дізнався, що потерпілим є ОСОБА_25 . ОСОБА_23 особисто спілкувався зі ОСОБА_25 у палаті; ОСОБА_9 відмовлявся писати заяву з приводу тілесних ушкоджень. Від лікаря ОСОБА_23 дізнався про тяжкість поранення, розповів про це ОСОБА_9 , після чого він звернувся з заявою про кримінальне правопорушення, про що було складено протокол усної заяви про кримінальне правопорушення. ОСОБА_9 особисто підписав вказану заяву. У цей час ОСОБА_9 повідомив, що саме ОСОБА_11 заподіяв йому тілесні ушкодження та розповів обставини, за яких це сталося. Дізнавшись про тяжкість поранення ОСОБА_9 , слідчий ОСОБА_23 зателефонував начальнику слідства, повідомив про обставини, і начальник слідчого відділу дав вказівку, і інший працівник, зі складу групи, вніс вказані відомості до ЄРДР. Після внесення відомостей до ЄРДР, в якості потерпілого, був допитаний ОСОБА_9 . Крім цього, ОСОБА_23 повідомив, що незалежно від заяв потерпілого, вказаний факт був би внесений до ЄРДР, оскільки тяжкість поранення вказувала на те, що це не є справою приватного обвинувачення. Наступного дня слідчий здійснив виїзд для проведення огляду місця події та слідчого експерименту з ОСОБА_16 . Фіксацію огляду місця події та вилучення 23 листопада 2020 року слідчий проводив разом з залученим інспектором криміналістом слідчого управління; також було допитано мати потерпілого, як свідка, і мати потерпілого добровільно видала одяг її сина.
Свідок ОСОБА_27 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. ОСОБА_27 є лікарем хірургом Миколаївської районної центральної лікарні, має стаж роботи 42 роки. Обвинуваченого та потерпілого свідок не знає. Щодо довідки, виданої лікарем, ОСОБА_27 пояснив таке. У довідці вказано про проникаючу колото-різану рану (гострі кути, рівні краї), оскільки з вказаної рани йшло повітря, і це було очевидно для свідка; хворий ОСОБА_9 задихався, а тому слід було встановити дренаж по Бюлау, що і було лікарем зроблено, і легеня у хворого розправилася, після чого хворому стало легше та погроза його життю минула. Якби лікарем не було надано допомоги щодо пошкодження плевральної полості, то ОСОБА_9 міг би задихнутися, оскільки одна легеня не дихала. Пізніше, в сечі хворого було виявлено кров, що свідчило про пошкодження нирки, або мочеточника, та лікування таких пошкоджень потребували оперативного втручання та загального наркозу. Хворий ОСОБА_9 відмовився від проведення такої операції. Поранення нирки це серйозне поранення, і це поранення на наступний день побачили під час проведення УЗД; стан хворого був стабільний, однак ОСОБА_9 відмовлявся від операції, про що повідомив і ОСОБА_27 і завідувачу відділення, після чого був переведений до іншої лікарні. Щодо такого поранення, яке отримав ОСОБА_9 , то кров йде одразу після поранення. Щодо назви Варварівська ЦРЛ, яка міститься у довідці, то мова йде про Комунальне некомерційне підприємство Миколаївська центральна районна лікарня Миколаївської районної ради, і лікар ОСОБА_27 приїхав з Донецької області і йому важко запам`ятати повну і правильну назву лікарні, однак підтверджує, що мова йде саме про цей медичний заклад.
Свідок ОСОБА_28 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Свідок знає потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони живуть поряд, ОСОБА_11 свідок знає, оскільки вони живуть в одному селищі. 21 листопада 2020 року, десь в обід, свідок перебував у гаражному кооперативі у смт. Ольшанське, оскільки хотів здати метал. Йшов ОСОБА_11 та майже одразу, десь хвилина, за ним свідок ОСОБА_28 . У цей час він бачив ОСОБА_11 та прийомщика металу Діму. Свідок бачив у ОСОБА_11 метал та чув, як прийомщик та ОСОБА_11 сварилися через те, що ОСОБА_11 винен грошові кошти та прийомщик хотів заплатити йому тільки половину, на що ОСОБА_11 не погоджувався. Діма та ОСОБА_11 стояли в гаражі. Свідок бачив, як прийомщик взяв у ОСОБА_11 мішок та не хотів розраховуватись та повідомив, що забирає мідь ОСОБА_11 в рахунок погашення боргу. Бійки ніякої не було, ніякі іші предмети застосовані не були, було чутно тільки словесні перепалки. Свідок зрозумів, що здати метал не вийде і відійшов та майже одразу побачив, як ОСОБА_29 закрив ОСОБА_11 в гаражі; гараж був іржавий. Після чого свідок пішов. Свідок описав прийомщика: середнього віку, не маленький, не низького зросту. Вказує на те, що транспортних засобів біля гаражів не було.
На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні злочинів стороною обвинувачення також подано суду документи, які досліджені у судовому засіданні, відеозаписи слідчих експериментів, які було відтворено в залі судового засідання під час судового розгляду.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000636 від 22 листопада 2020 року, 22.11.2020 до ЧЧ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, від медичних робітників надійшло повідомлення про те, що 22.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа нанесла потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани в плевральну область у верхній частині попереку. Дата та час внесення відомостей до ЄРДР відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення 22.11.2020 19:42:21. (т. 2, а. к. п. 30).
У цей же день, 22.11.2020, начальником слідчого відділу Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області визначено склад слідчої групи (т. 2, а. к. п. 31).
Відповідно до рапорту інспектора чергового Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 22.11.2020, 22.11.2020 о 13:47 до ЧЧ Миколаївського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що повідомлення надійшло від Саранчєєва, бригада швидкої допомоги 49, про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , чоловіку 42 роки (повні анкетні дані встановлюються) отримав ножове поранення у живіт. Велика втрата крові. Чоловік відмовляється від госпіталізації. По даному факту проводиться перевірка. На МП направлено відповідальний по РВП, СРПП (т. 2, а. к. п. 32).
22.11.2020 о 16 годині 50 хвилин відносно ОСОБА_9 було заведено медичну карту стаціонарного хворого за № 1654 (т. 2, а. к. п. 39).
Також, відповідно до рапорту помічника чергового СРПП Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 24.11.2020: 24 листопада 2020 року о 20:40 до ЧЧ Миколаївського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що звернувся лікар 3 Міської лікарні Гох, який повідомив, що 22.11.2020, ввечері, за адресою: Миколаївський район, с. Тернувате, вул. Ювілейна, гр. ОСОБА_11 , 1975 р.н., наніс ножове поранення правої нирки ОСОБА_9 , 1977 р.н. Самозвернення. Госпіталізація урологія. (т. 3, а. к. п. 2)
22 листопада 2020 року, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), слідчий СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області прийняв усну заяву від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зміст заяви: ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 , який 22.11.2020 в 12:15 знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив йому тілесні ушкодження. Було застосовано фізичне насильство у вигляді спричинення тілесних ушкоджень; з отриманими тілесними пошкодженнями ОСОБА_9 знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Миколаївської ЦРЛ. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення ОСОБА_11 . Вказаний протокол підписаний слідчим ОСОБА_23 та ОСОБА_9 (т. 2, а. к. п. 33).
22 листопада 2020 року ОСОБА_9 звернувся до слідчого ОСОБА_23 з заявою про залучення до провадження як потерпілого (т. 2, а. к. п. 38).
ОСОБА_18 , відповідно до заяви, в порядку визначеному ст. 100 КПК України, добровільно видає 22.11.2020 працівникам поліції до кримінального провадження № 0000636 речі, в яких знаходився ОСОБА_9 , після спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме: джинси чорного кольору, футболку, светр темно-синього кольору (т. 2, а. к. п. 41).
З протоколу огляду речей від 22.11.2020 та фототаблиці до нього, вбачається, що об`єктом огляду є речі, які були добровільно видані свідком ОСОБА_18 та які на момент огляду знаходяться в кабінеті № 42 Миколаївського РВП, а саме: джинси чорного кольору прошиті ниткою коричневого кольору, зі слідами бруду, на верхній частині джинсів пришита бірка виробника із шкірозамінника; футболка темно-коричневого кольору у сіро-біло-червону горизонтальну смужку, на футболці мається бірка з написом Sportswear, на передній частині футболки мається фарба блакитного кольору; светр бавовняний темно-синього кольору, з довгими рукавами, з біркою заводу виробника. На спині, в районі попереку, у светрі є отвір (проріз), ромбовидної форми шириною близько 1,5 см. Після огляду вказані речі були упаковані у спеціальний пакет EXPO418105 (т. 2, а. к. п. 42, 43).
Вказані речі: джинси чорного кольору, футболка та светр темно-синього кольору, які упаковані у спеціальний пакет EXPO418105, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 22 листопада 2020 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000636 та передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 1-21 (т. 2, а. к. п. 44, 45).
23 листопада 2020 року, слідчим ОСОБА_23 , за участю: понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , спеціаліста інспектора ВКЗ СУ ГУНП ОСОБА_32 , за участю власника приміщення ОСОБА_17 і з дозволу останнього, з застосуванням фотоапарату Nikon W-300, було проведено огляд домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , про що було складено протокол огляду місця події та таблицю зображень до нього. Вказане домоволодіння огороджене зі сторони вул. Ювілейної бетонним парканом, з візерунком, висота 1,2 м. Зі сторони домоволодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 огороджено сіткою рабицею. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через одностворчату металеву хвіртку, яка вмонтована в праву частину металевих двостворчатих воріт, пофарбованих у зелений колір. Територія домоволодіння має вигляд трапеції. Довжина домоволодіння зі сторони вул. Ювілейна складає близько 33 м. При вході на територію домоволодіння, за воротами, є цементно-бетонна доріжка, шириною близько 3 м, яка веде у глубь домоволодіння. На відстані близько 3 м, зліва, при вході на територію домоволодіння розташована споруда для зберігання води (басейн). На відстані близько 5 м від бетонного забору, вглиб домоволодіння, з лівого боку, розташована одноповерхова кам`яна споруда (гараж). По обидва боки від цементно-бетонної доріжки знаходиться земельна ділянка, вкрита трав`яним покривом. На відстані 3 м від вхідних воріт, в глиб домоволодіння, на цементно-бетонній доріжці, знаходиться мотоблок з причепом, біля якого знаходяться різноманітні полімерні пляшки з речовиною, схожою на паливно-мастильні матеріали, колеса від автомобіля та мотоциклу та різноманітний металобрухт. На відстані близько 3 м від бетонної огорожі, праворуч від входу на територію домоволодіння, знаходиться одноповерховий кам`яний будинок (житловий), вкритий шифером, з прибудованою верандою, довжина будинку складає приблизно 16 м, ширина разом з верандою 13 м, без неї приблизно 9 м. На відстані близько 2,5 м від початку гаражу, зі сторони домоволодіння, в гаражі є одностворчаті дерев`яні двері, які обладнані навісним замком, які на час огляду зачинені. В кінці будинку, з лівої сторони, розташована веранда, з кам`яним крильцем, висотою близько 0,5 м, біля якого розташовані двостворчаті дерев`яні двері, обшиті шкірзамінником (дерматином), які на час огляду зачинені. Поруч з входом до веранди, на крильці, знаходяться заготівлі з дерева та дошки. На відстані близько 16 м, від вхідних воріт, вглиб домоволодіння, за будинком, від цементно-бетонної доріжки, відходить ще одна цементно-бетонна доріжка, шириною близько 1 м, довжиною 14 м, яка веде до другого входу до будинку, який розташований в кінці доріжки, праворуч. Далі, за будинком, вглиб домоволодіння, розташована земельна ділянка, довжиною приблизно 35 м, шириною 25 м до 10 м. По центру земельної ділянки розташована бетонно-ґрунтова доріжка, яка веде до господарських споруд, які розташовані на території домоволодіння. На відстані приблизно 10 м від лівого дальнього кута будинку, в правий бік, з правої сторони, розташовані одностворчаті дерев`яні двері, шириною близько 0,8 м та висотою близько 2 м, які на час огляду прикриті з зовнішньої сторони, оббиті полімерним матеріалом, відчиняються назовні, обладнані одним врізним замком, з металевою ручкою, який розташований на висоті близько 1 м та другим накладним замком, який розташований на висоті приблизно 1,2 м. На порозі, перед дверима, на бетонній поверхні, виявлені сліди речовини бурого кольору, у вигляді 5 крапель неправильної форми, діаметром близько 0,5 см. На відстані 1 м зліва від лівого краю дерев`яних дверей на цементно-бетонній доріжці, справа, знаходиться перекинуте пластикове відро білого кольору, на зовнішній поверхні якого є сліди речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, у вигляді 12 крапель, неправильної форми різного розміру. Ліворуч від відра, на цементно-бетонній доріжці, розташована дерев`яна доска, довжиною близько 2 м, шириною близько 0,2 м, по центру якої виявлена пляма речовини бурого кольору, діаметром близько 1 см. Перед входом, на відстані 15 м, розташований саморобний металевий стіл з посудом, праворуч від якого знаходиться зламаний полімерний ящик чорного кольору, погнута металева сітка та розсипана кухонна сіль. Далі, здійснюється вхід до будинку через другі двері. Кімната № 1 (кухня) розмірами приблизно 3м?3м. Підлога вкрита резиновою лентою чорного кольору. Зліва направо в кухні розташовано: дерев`яний стіл з посудом, біля чого є металопластикове вікно. В лівому ближньому куті є чотирьохкомфорна газова плита з посудом, дерев`яний стіл з тумбочками та шухлядками, в яких знаходиться кухонне приладдя. Далі розташований холодильник Samsung, білого кольору. Навпроти входу, розташована металева раковина з посудом, газовий котел, праворуч від якого знаходиться стілець, дерев`яна лавка з одягом, над якою знаходиться вішалка з одягом. Праворуч від входу розташований двірний отвір, через який здійснюється вхід в кімнату № 2. Кімната № 2 (ванна) розміром 2м?3м. В кімнаті, зліва направо розташовано: пральна машина ВЕКО, огороджена занавіскою, саморобна душева кімната. Далі розташований унітаз та раковина білого кольору. З правого боку від входу розташоване одностворчате металопластикове вікно. Навпроти входу розташовані відкриті одностворчаті дерев`яні двері до кімнати № 3, розміром приблизно 3м?4м. У кімнаті, зліва направо, розташована плита груба, двоспальний диван. Між лівим ближнім та дальнім кутом двері до кімнати № 4. Навпроти входу до кімнати № 3 розташоване двоповерхове ліжко, біля якого знаходиться металопластикове вікно. Праворуч є металевий стіл та двостворчате металопластикове вікно. Кімната № 4 розмірами 2м?2м. Зліва, розташовані двері до кімнати № 5. Навпроти входу до кімнати № 4 є трьохстворчате металопластикове вікно, поряд з яким знаходиться холодильник Gorenje. Праворуч від входу в кімнату № 4 є двостворчаті дерев`яні двері, які ведуть на вулицю та зачинені на металевий засов. Кімната № 5 має розміри 4м?4м. В лівому дальньому куті кімнати знаходиться стіл, справа від якого мається двірний отвір, через який здійснюється вхід до кімнати № 6. Праворуч від отвору є трьохстворчата дерев`яна шафа, праворуч від якої розташовані відчинені дерев`яні двері, через які здійснюється вхід до кімнати № 7, праворуч від яких знаходиться шафа з посудом, біля якої розташоване двостворчте металопластикове вікно (у двір), ближче до входу до кімнати мається дерев`яна тумбочка з телевізором. Кімната № 6, розміром приблизно 4м?2,5м. Ліворуч від входу, розташоване двоспальне ліжко з ковдрою та постільною білизною. Напроти входу є двостворчате металопластикове вікно, праворуч від якого розташований дерев`яний стіл. Праворуч від входу до кімнати розташована трьохстворчата дерев`яна шафа. Кімната № 7 має розміри приблизно 4м?4м. Ліворуч від входу розташований трильяж, праворуч від якого є дверний отвір, через який здійснюється вхід до кімнати № 3. Вздовж лівої стіни у кімнаті №7 є 2 крісла. Навпроти входу у кімнаті є два двостворчаті металопластикових вікна. Вздовж правої стіни у кімнаті № 7 зліва направо розташовані 2 крісла, біля яких знаходиться двостворчате металопластикове вікно, праворуч від якого знаходиться диван з одягом. Кімната № 8 розміром приблизно 4м?2м. На протилежній стороні від входу розташований комод. Праворуч від комоду є швейна машинка. Далі, у кімнаті, є двостворчате металопластикове вікно. Праворуч від входу розташований дерев`яний стіл. В ході огляду здійснювалась фотозйомка. З місця події вилучено: змив речовини бурого кольору з дерев`яної дошки, який поміщений у паперовий конверт, пластикове відро білого кольору з плямами речовини бурого кольору, яке поміщено до сейф-пакету БХР 0416909 (т. 2, а. к. п. 34 на звороті, 48-50, 51-62).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2020 року та відтвореного у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту вбачається, що 23 листопада 2020 року о 13 годині 40 хвилин за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Тернувате, вул. Ювілейна, 48, за участю: старшого слідчого ОСОБА_23 , інспектора ВКЗ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_33 , старшого слідчого-криміналіста в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_34 та понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , було проведено слідчий експеримент. Під час проведення вказаного слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 , у присутності понятих, добровільно, без будь-якого примусу виклав обставини, які йому відомі за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Так, свідок показав учасникам слідчого експерименту, що 22.11.2020, о 12 годині, у нього вдома, на кухні, перебував ОСОБА_9 , у той час як до них приєднався ОСОБА_11 , і між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відбувається словесна сварка, в ході якої ОСОБА_11 та ОСОБА_9 опиняються на вулиці. Вийшовши на вулицю свідок бачив ОСОБА_9 , який лежав на правому боці, головою наліво. ОСОБА_11 стояв на куті дома і кричить «Вітя заяву на мене писати не буде» і втік. На ОСОБА_9 була рубашка у крові, вище попереку, та свідок затяг ОСОБА_9 в дім. Після чого відвів ОСОБА_9 додому. Після чого, свідок ОСОБА_17 показав на території свого домоволодіння, де відбувалися вказані дії та яке було розташування осіб під час події (т. 2, а. к.п. 153-158).
У цей же день, 23 листопада 2020 року ОСОБА_17 , відповідно до його заяви, у присутності ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , видав добровільно працівникам поліції в`язану шапку ОСОБА_9 , чорного кольору, шапку синього кольору ОСОБА_11 та ганчірку, якою ОСОБА_17 зупиняв кров ОСОБА_9 . Вказані речі були запаковані у три різних конверти та опечатані (т. 2, а. к. п 139). Після чого слідчим ОСОБА_23 оглянуті та встановлено, що: в`язана шапка чорного кольору має нашарування бруду; в`язана шапка синього кольору має сліди бруду; ганчірка білого кольору у червону та синю смужку має сліди бурого кольору. За результатами огляду вказаних речей було складено протокол огляду предметів від 23 листопада 2020 року (т. 2, а .к п. 140), речі були упаковані у три паперових конверта та опечатані і постановою старшого слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 23 листопада 2020 року визнано речовими доказами (т. 2, а к. п. 141) та за квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманою) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 8-21 передані до камери зберігання речових доказів (т. 2, а. к. п. 142).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 18 січня 2021 року та відтвореного у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту вбачається, що 18 січня 2021 року о 13 годині 40 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_37 , потерпілого ОСОБА_9 , о/у СКП Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП ОСОБА_38 , та понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , з дозволу ОСОБА_17 (т. 3, а. к. п. 225), було проведено слідчий експеримент. Під час проведення вказаного слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 вказав на місцевості у АДРЕСА_2 , де він перебував 22 листопада 2020 року та розташування ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у момент нанесення тілесних ушкоджень та одразу після події (т. 3, а. к. п. 226-231).
23 листопада 2020 року, на підставі постанови начальника Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про освідування особи (т. 2, а. к. п. 143), у ОСОБА_11 відібрано змиви з долонь за допомогою марлевого тампону, про що складено протокол отримання зразків для експертизи (т. 2, а. к. п. 145) та упаковано до конвертів, які постановою визнано речовим доказом по кримінальному провадженню (т. 2, а. к. п. 145). Також, 23 листопада 2020 року було проведено освідування особи ОСОБА_11 . Проведеним освідуванням встановлено, що на голові ОСОБА_11 в ділянці лобу, на спинці носа садна неправильної форми, від 1 мм по 0,5 мм, під бурою шкіркою, вище рівня окружаючої шкіри. Інших пошкоджень на тілі не мається. Протокол освідування особи складений та підписаний оперуповноваженим СКП Миколаївського РВП, за участі понятих та спеціаліста судово-медичного експерта (т. 2, а. к. п. 147-148).
Вказані докази, надані стороною обвинувачення, з огляду на положення ч. 1 ст. 94 КПК України є належними, допустимими і достовірними.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.11.2020, огляд почато о 15 годині 45 хвилин, огляд закінчено о 16 годині 30 хвилин, проведеного на підставі заяви ОСОБА_17 про дозвіл на огляд домоволодіння, 22.11.2020, у присутності двох понятих, було проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння зі сторони вулиці Ювілейної огороджена забором з бетонних секцій; з інших сторін територія домоволодіння огорожі не має. Вхід на території домоволодіння здійснюється через двостворчаті металеві ворота зеленого кольору, висотою 2 м. У правій створці воріт є металева хвіртка, яка на момент огляду відчинена. На території домоволодіння є будинок одноповерховий, вкритий шифером. З лівої сторони, вздовж будинку, по території домоволодіння проходе цементна доріжка. З торцевої частини до будинку примикає ділянка місцевості розміром 5м?3м, яка має асфальто-бетонне покриття. На вищевказаній ділянці місцевості є разламаний пластиковий ящик та зламана скам`я. З місця події нічого не вилучалось. До протоколу огляду місця події складено фототаблицю (т. 2, а. к. п. 34, 35, 36-37).
Суд також бере до уваги вказаний документ, з огляду на положення ч. 3 ст. 214 КПК України, щодо можливості проведення огляду місця події у невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР.
Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_41 від 22.11.2020, складеної о 20:30, ОСОБА_9 , 1977 р.н., поступив до хірургічного відділення Варварівської ЦРЛ з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення правої плевральної полості; колото-різана рана поясниці; алкогольне сп`яніння (т. 2, а. к. п. 40).
Суд бере до уваги вказану довідку, оскільки зміст цієї довідки був підтверджений свідком ОСОБА_27 , який був допитаний у судовому засіданні, і показання якого суд сприймав безпосередньо. Також, суд враховує і пояснення самого свідка ОСОБА_27 щодо того, у зв`язку з чим було некоректно вказану назву медичного закладу. За вказаних обставин, суд вважає вказаний документ належним доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до висновку експерта № 08, експертиза розпочата 04.01.2021, експертиза закінчена 25.01.2021, у ОСОБА_9 , 1977 р.н., мають місце тілесні пошкодження у вигляді сліпого проникаючого поранення правої поперекової та правої плевральної порожнини з пошкодженням правої нирки, заочервинною гематомою справа, пошкодженнями діафрагми справа, двостороннього пневмотораксу, колапсу правої легені, які могли утворитися від дії будь-якого колюче-ріжучого предмету, не виключено клинка ножа. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові 22.11.2020, не виключається. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від однієї дії будь яким колюче-ріжучим предметом. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Локалізація тілесних пошкодження доступна для їх спричинення власною рукою, що в даному випадку можна виключити. Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину виключається. При нанесенні тілесних пошкоджень потерпілий міг бути звернений задньою стороною тіла до нападника (нападників). Згідно наказу № 6 від 17.01.1995 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпеки для життя (т. 3, а. к. п. 32-35).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною 10 статті 101 КПК України встановлено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Вказаний висновок експерта є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, об`єктивним та науково обґрунтованим та таким, що узгоджується за змістом з іншими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд вважає його належним, допустимим та достовірними, і таким, що у сукупності з іншими доказами доводить винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.
Суд відхиляє заперечення сторони захисту щодо того, що вказаний висновок є недопустим, оскільки потерпілим заперечень з приводу використання його медичної документації, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, до суду не надходило.
У той же час, суд не бере як доказ у кримінальному провадженні постанову про визнання речовим доказом від 23 листопада 2020 року (т. 2, а. к. п. 137), якою пластикове відро зі слідами бурого кольору, яке було вилучено 22.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000636, а також квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманою) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 10-21 (т. 2 , а. к.п.138), оскільки відповідно до протоколу огляду місця події від 22.11.2020 (т. 2, а. к. п. 35) з місця події нічого не вилучалось.
Так, оцінюючи показання, які судом сприймалися безпосередньо у судовому засіданні, та вирішуючи питання про їх узгодженість між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, встановлено таке.
Суд бере до уваги та кладе в основу обвинувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 показання потерпілого ОСОБА_9 , якому безпосередньо відомі обставини отримання ним тяжких тілесних ушкоджень, а також особу, яка спричинила вказані тілесні ушкодження, надані ним без будь-якого примусу та тиску в судовому засіданні, які також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 та підтверджені іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі протоколом проведення слідчого експерименту, показаннями свідка ОСОБА_27 та висновком експерта, щодо часу та способу вчинення кримінального правопорушення, механізму, локалізації та тяжкості отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а тому суд вважає вказані докази достовірними.
Також, суд бере до уваги і показання свідка ОСОБА_18 , яка хоч і є матір`ю потерпілого ОСОБА_9 , однак її показання є послідовними та такими, що узгоджуються не тільки з показаннями потерпілого ОСОБА_9 , а і свідка ОСОБА_17 .
Суд також бере до уваги показання свідка ОСОБА_17 , який хоч і не був безпосереднім учасником події злочину, однак був безпосереднім свідком подій до та одразу після нанесення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_17 бачив та спілкувався, як до так і після вчинення злочину, як з потерпілим ОСОБА_9 , так і з обвинуваченим ОСОБА_11 , а тому йому відомі інші обставини вчинення кримінального правопорушення, і його показання в цій частині є послідовними та узгоджуються між собою, а також з показаннями потерпілого і свідків, документами, наданими сторонами, і не суперечать ним. Показання свідка ОСОБА_17 щодо спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень вцілому узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 та з протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 , а також з показаннями свідка ОСОБА_18 , а тому суд вважає їх правдивими та достовірними.
Свідок ОСОБА_23 допитувався у судовому засіданні, як слідчий, а тому суд бере до уваги його показання з приводу тих документів, які ним складалися.
Відповідно до виписки № 2248 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_11 23 листопада 2020 року о 13 годині 50 хвилин мав гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, неускладнену (т. 2, а. к. п. 152). При цьому, ОСОБА_11 був затриманий 23.11.2020 о 07 годині 10 хвилин, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1, а. к. п. 64-66) та рапорту о/у СКП Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області (т. 1, а. к. п. 67).
На підставі викладеного, суд відхиляє вказаний доказ, як неналежний, оскільки відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи (т. 2, а. к. п. 150-151) зразки сечі ОСОБА_11 були отримані 23.11.2020, а кримінальні правопорушення, у яких ОСОБА_11 обвинувачується вчинені 21.11.2020 та 22.11.2020.
У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19 (провадження 51-3411км20) зазначено про те, що згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При цьому, чинний КПК України мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На підтвердження винуватості ОСОБА_11 у висунутому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України стороною обвинувачення надано документи, які досліджені у судовому засіданні та відеозаписи слідчих експериментів, які було відтворено в залі судового засідання під час судового розгляду.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000152 від 26.11.2020: 25.11.2020 до ЧЧ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт начальника СД про те, що 21.11.2020 близько 12 години ОСОБА_11 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Центральний» в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, погрожував вбивством потерпілому ОСОБА_10 , демонструючи ніж (т. 3, а. к. п. 174).
З рапорту інспектора чергового Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 25.11.2020 вбачається, що 25.11.2020 о 18:25 до ЧЧ Миколаївського РВП надійшов рапорт начальника СД ОСОБА_42 про те, що під час вивчення матеріалів ЄО № 3887 від 21.11.2020 за повідомленням ОСОБА_10 , 1986 р.н., за фактом погрози фізичною розправою 21.11.2020 в смт. Ольшанське мешканцем смт. Ольшанське ОСОБА_11 . Встановлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (т. 3, а. к. п. 177).
За вказаним фактом складені матеріали ЖЄО № 3887 від 21.11.2020, з яких вбачається, що 21.11.2020 о 12:20 до Миколаївського РВП надійшло повідомлення по телефону від мешканця смт. Ольшанське гр. ОСОБА_10 , 1986 р.н., який повідомив, що ОСОБА_11 кидається з ножем (т. 3, а. к. п. 180-190).
26 листопада 2020 року ОСОБА_10 звернувся з заявою про залучення його до кримінального провадження № 0000152, як потерпілого (т. 3, а. к. п. 191).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.11.2020 та таблиці зображень до протоколу огляду місця події, об`єктом огляду є частина земельної ділянки розміром 2м?2м, що знаходиться у смт. Ольшанське, на відстані приблизно 50 м від багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , біля гаражного кооперативу «Центральний». Оглядом встановлено, що біля гаражу № НОМЕР_3 , з правого боку, не відстані приблизно 0,7 м знаходиться предмет ззовні схожий на ніж, який ззовні не має ознак холодної зброї. Під час огляду виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж (т. 3, а. к. п. 187-189, 190).
З відтвореного у судовому засіданні відеозапису (т. 3, а. к. п. 189а) вбачається, що працівники поліції вмовляли ОСОБА_11 залишити приміщення гаражу, після чого, ОСОБА_11 залишив приміщення гаражу та віддав ніж, яким погрожував собі.
26 листопада 2020 року, на території Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, було проведено огляд предмета паперовий конверт білого кольору, клапан конверту оклєєний відрізками аркуша паперу із нанесеним барвником синього кольору, відбитком синьої печатки «Для пакетів № 1» Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області. На лицьовій стороні конверту, барвником синього кольору, нанесено рукописні написи «Ніж вилучений при ОМП 21.11.2020 смт. Ольшанське СВТ «Центральний». Цілісність конверту не порушено. Вказані відомості зафіксовані у протоколі огляду предмета від 26 листопада 2020 (т. 3, а. к. п. 192) та предмет ззовні схожий на ніж визнаний речовим доказом (т. 3, а. к. п. 193).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-20/16193-БЛ/550 від 07.12.2020 наданий на експертизу предмет, вилучений під час ОМП, до холодної зброї не належить (т. 3, а. к. п.196-200).
Сейф пакет № 5221849, в якому знаходиться ніж, після проведення експертного дослідження, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області за квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманою) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000152, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 381, порядковий номер 587-00 (т. 3, а. к. п. 201).
Згідно з рапортом помічника чергового СРПП Миколаївського ВП Очаківськоо ВП ГУНП в Миколаївській області від 03.12.2020: 03.12.2020 до ЧЧ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 21.11.2020 ОСОБА_11 до гаражу заявника № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Центральний», у смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, де вчинив на ОСОБА_43 розбійний напад з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, використовуючи ніж. Приймаючи до уваги, що в діях ОСОБА_11 вбачаються ознаки вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, просить дозволу начальника Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області на реєстрацію даної події до Журналу єдиного обліку Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, для подальшого внесення відомостей до ЄРДР (т. 3, а. к. п. 202-203).
Прокурором ОСОБА_7 03.12.2020 винесено постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000152 від 26.11.2020 з ч. 1 ст. 129 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України (т. 3, а. к. п. 205-206).
Підслідність такого кримінального провадження визначено за підрозділом СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області (т. 3, а. к. п. 208-209).
Матеріали кримінального провадження № 0000636 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, постановою прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 04 січня 2021 року об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження № 0000152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке слід зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000636 (т. 3, а. к. п. 210-212).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000636 від 22.11.2020: 22.11.2020 до ЧЧ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від медичних робітників надійшло повідомлення про те, що 22.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа нанесла потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани в плевральну область у верхній частині попереку. 25.11.2020 до ЧЧ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт начальника СД про те що 21.11.2020, близько 12 години, ОСОБА_11 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Центральний» в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, погрожував вбивством потерпілому ОСОБА_10 , вимагав грошові кошти демонструючи ніж (т. 3, а. к. п. 213-214).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 18 січня 2021 року та відтвореного у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту вбачається, що 18 січня 2021 року о 12 годині 51 хвилину за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, смт. Ольшанське, на території гаражного кооперативу Центральний, з дозволу ОСОБА_44 (т. 3, а. к. п. 237), за участю: слідчого ОСОБА_45 , потерпілого ОСОБА_10 , о/у СКП Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП ОСОБА_38 , та понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , було проведено слідчий експеримент. Під час проведення вказаного слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 21.11.2020 приблизно о 12 годині, приїхало таксі, у той час як ОСОБА_10 перебував у гаражі. Зазначене показане на місцевості, а також розташування автомобіля, який стояв на вулиці. Також, ОСОБА_10 вказав на місцерозташування ОСОБА_11 та його дії під час перебування у гаражі. ОСОБА_10 демонструє на місцевості свої дії, з приводу уникнення конфлікту, а також ОСОБА_11 ; показує лопату, яку ОСОБА_11 кинув у ОСОБА_10 та дії ОСОБА_10 для того, щоб відбити цю лопату. ОСОБА_10 показує лом, який він бачив у лівій руці ОСОБА_11 після цього; також у ОСОБА_11 був ніж у правій руці. ОСОБА_10 показав яким чином він вибіг з гаражу та закрив ОСОБА_11 всередині (т. 3, а. к. п. 238-241, 242).
Відповідно до слідчих довідок (т. 4, а. к. п. 1, 2, 3) у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером 0000152, від 26.11.2020, слідчим СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, в порядку передбаченому п. 8 ч. 1 ст. 66 КПК України та Законом України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, винесено постанову про забезпечення безпеки від 10.12.2020 до свідка у вигляді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, у зв`язку з чим, змінені анкетні дані свідків: ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .
Після чого, 10 грудня 2020 року зі свідками ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та ОСОБА_51 було проведено слідчі експерименти та складено протоколи проведення слідчого експерименту ( т. 4, а. к. п. 8-12; 13; 22-26, 27; 28-32, 33).
Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві" (далі - ЗУ "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві") рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.
Конфіденційність даних про особу у кримінальному провадженні, як різновид заходів забезпечення безпеки, може забезпечуватися, зокрема, шляхом обмеження відомостей про особу в матеріалах перевірки (заявах, поясненнях тощо), а також протоколах слідчих дій та інших матеріалах кримінального провадження, заміни прізвища, імені, по батькові в цих документах псевдонімами за постановою органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, дізнавача, прокурора або за ухвалою слідчого судді, суду про зміну анкетних даних; ці постанови (ухвали) до матеріалів справи не приєднуються, а зберігаються окремо в органі, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження чи неоголошення будь-яким способом дійсних анкетних даних про осіб, які взяті під захист і підлягають виклику в судове засідання (пункти "а", "в" ч. 1 ст.15 ЗУ "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві").
Вказана норма закону кореспондує з пунктами 9, 10 ч. 2 ст. 65 КПК України, яка у системному тлумаченні з приписами ст. 352 КПК України, забороняє здійснювати допит особи, стосовно якої застосовано заходи безпеки, щодо дійсних даних про її особу.
З досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що "залегендовані" свідки ОСОБА_52 , ОСОБА_51 , ОСОБА_53 , окрім слідчого експерименту, у жодній слідчій дії участі не брали, ані на досудовому розслідуванні, ані під час розгляду кримінального провадження у суді; показання не надавали і стороною обвинувачення не ініціювалось питання про допит таких свідків у судовому засіданні.
Щодо неспроможності сторони обвинувачення забезпечити у судовому засіданні присутність свідків обвинувачення, а саме: свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_51 , ОСОБА_55 , для реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, то суд зазначає таке.
У судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_11 неодноразово наголошував на тому, що він хоче допитати вказаних свідків особисто і задати їм питання стосовно обставин, свідками яких вони були.
Пунктами 42, 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року передбачено, що як вже зазначав у багатьох випадках Суд (див., серед інших джерел, наведене рішення у справі «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland) с. 21, п. 47), за певних обставин може виявитись необхідним послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття в якості доказу само по собі не суперечить пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі, якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали або під час досудового слідства, або судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 (див. рішення від 20 вересня 1993 р. у справі «Саїді проти Франції» (Saidi v. France), Series A, № 261-C, с. 5657, п. 4344; рішення від 27 лютого 2001 р. у справі «Лука проти Італії» (Luca v. Italy), заява № 33354/96, п. 40, та рішення у справі «Солаков проти «Колишньої Югославської Республіки Македонії» (Solakov v. the former Yugoslav Republic of Macedonia), заява № 47023/99, п. 57, ECHR 2001-X).
Суд також повторює, що національні органи влади повинні докласти «усіх розумних зусиль» для забезпечення явки свідка для безпосереднього допиту в суді першої інстанції. Що стосується показань свідків, яких, як виявилося, не було можливості допитати у присутності підсудного або його захисника, Суд наголошує на тому, що «пункт 1 статті 6 у поєднанні з пунктом 3 вимагає від Договірних Сторін вжити позитивних заходів, зокрема, для того, щоб дати обвинуваченому змогу допитати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали. Такі заходи є складовою сумлінності, з якою повинні діяти Договірні Сторони для того, щоб забезпечувати ефективне здійснення прав, які гарантуються статтею 6» (див. рішення у справі «Садак та інші проти Туреччини» (Sadak and Others v. Turkey), заяви №. 29900/96, 29901/96, 29902/96 та 29903/96, п. 67, ECHR 2001-VIII; рішення від 4 грудня 2008 р. у справі «Трофімов проти Росії» (Trofimov v. Russia), заява № 1111/02, п. 33, та рішення [від 5 лютого 2009 р.] у справі «Макєєв проти Росії» (Makeyev v. Russia), [заява № 13769/04], п. 36). Крім того, у випадку існування конкретної географічної перепони Суд також повинен вивчити, чи вжила держава-відповідач заходи, які достатньою мірою компенсували обмеження прав заявника (див., mutatis mutandis, рішення від 2 листопада 2010 р. у справі «Сахновський проти Росії» (Sakhnovskiy v. Russia) [ВП], № 21272/03, п. 10).
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» судом повторюється, що докази мають, як правило, подаватись у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого з розрахунку на аргумент у відповідь. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. Як загальне правило пункти 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. рішення у справі «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland) від 15 червня 1992 року, серія А, № 238, с. 21, п. 49). Засудження не може ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Дорсон проти Нідерландів» (Doorson v. the Netherlands) від 26 березня 1996 року, Reports 1996-II, ст. 472, п. 76).
За таких обставин, відсутність у судовому засіданні свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_51 , ОСОБА_55 та неможливості стороною захисту допитати вказаних осіб безпосередньо в суді є істотним порушенням права обвинуваченого ОСОБА_11 на захист, а тому протоколи проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_49 , ОСОБА_51 , ОСОБА_53 є недопустимими доказами у кримінальному провадженні.
Так, ОСОБА_11 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у нападі на ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами у сумі 200 гривень, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої особи, поєднаного з проникненням до сховища гаражу, особою, яка раніше вчиняла розбій.
У судовому засіданні з приводу вказаного епізоду було досліджено документи та відтворено відеозаписи, допитано обвинуваченого ОСОБА_11 , який вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, потерпілого ОСОБА_10 , який надав пояснення, а також свідка ОСОБА_28 , пояснення якого відповідають версії подій обвинуваченого ОСОБА_11 .
Крім документів вказаних вище, судом, за клопотанням сторони захисту, витребовано з УОАЗОР ГУНП в Миколаївській області документи за фактом звернення ОСОБА_11 на спецлінію 102 ГУНП області о 12.12 21 листопада 2020 року (т. 4, а. к. п. 85-96). У вказаних матеріалах наявні письмові пояснення ОСОБА_56 та ОСОБА_44 , які суд не бере до уваги, оскільки пояснення вказаних осіб суд також не сприймав безпосередньо; на неодноразові виклики до суду вказані особи не з`явились; ухвалу суду про привід органом поліції виконано не було.
Втім, жоден з цих письмових доказів прямо не підтверджує обставини, у яких ОСОБА_11 обвинувачується за ч. 3 ст. 187 КК України.
Безпосередніми учасниками вказаних подій був обвинувачений ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_28 та залегендовані свідки ОСОБА_52 , ОСОБА_51 , ОСОБА_57 . Досліджені у судовому засіданні письмові докази, як окремо так і у своїй сукупності, не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України.
Згідно з положеннями п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 Про судову практику у справах про злочини проти власності розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) 2341-14 - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК 2341-14. Додатково за статтею 162 КК 2341-14 такі дії кваліфікувати не потрібно.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) 2341-14 - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо (п. 9 цієї ж постанови Пленуму).
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення під час судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним законом.
Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у справі №712/1336/15-к від 12 червня 2018 року).
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення, визначеним частинами 2 та 4 статті 17 КПК України, за змістом яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Отже обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Так, у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що 21.11.2020, близько 12 години, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі, приїхав до території гаражного кооперативу «Центральний», який розташований поблизу вулиці Шкільної в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, а саме до гаражу № НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 . Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_11 , маючи намір на заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , таким чином зайшовши до приміщення зазначеного гаражного приміщення та погрожуючи застосуванням насильства та вбивством, виказав вимогу про надання ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень, але потерпілий ОСОБА_10 відмовився від надання ОСОБА_11 грошових коштів. Продовжуючи свої незаконні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 взяв до рук штикову лопату та кинув її металевою частиною у бік голови потерпілого, але останній увернувся від лопати та побачив у руках ОСОБА_11 ніж. На цьому незаконні дії ОСОБА_11 не припинились та останній, все ж маючи на меті намір заволодіти грошовими коштами потерпілого, взяв до руки металевий предмет (лом) та ніж, почав наближатись до ОСОБА_10 , який з метою уникнення конфліктної ситуації, відійшов до гаражного приміщення № НОМЕР_2 , яке також розташоване на території вище вказаного гаражного кооперативу, при цьому, ОСОБА_11 продовжував висловлювати погрози вбивством відносно ОСОБА_10 , що реально сприймалися потерпілим. З метою припинення незаконного посягання ОСОБА_11 на життя та здоров`я ОСОБА_10 , потерпілий вибіг із гаражного приміщення, та закрив його з ОСОБА_11 всередині, до приїзду працівників поліції.
Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а отже відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , на підставі ч. 7 ст. 284 КПК України, слід постановити виправдувальний вирок.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.».
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Аналогічна позиція викладена і у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи № 2 від 07.02.2003, відповідно до якої роз`яснено, що при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_11 за місцем проживання органом поліції характеризується виключно негативно; зареєстрований з матір`ю 1950 р.н. та проживає зі співмешканкою; відповідно до довідки-характеристики голови ОТГ характеризується також негативно; перебуває на обліку в лікаря нарколога з 23.11.20; на психіатричному обліку не перебуває; не працює.
ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, остання судимість за злочини проти власності середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, при цьому судом було призначено покарання більш м`яке, ніж передбачене законом на підставі ст. 69 КК України, яке ОСОБА_11 відбув повністю.
ОСОБА_11 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знов вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та спрямований проти гарантованих Конституцією України природних і не відчужуваних прав людини, а саме: проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у максимальних межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст. 75, 76 КК України, а також ст. ст. 69, 69-1 КК України, які б давали суду можливість дійти висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання чи призначення меншого строку покарання.
Крім цього, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_11 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 23 листопада 2020 року по 08 вересня 2022 року (включно).
Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня № 3 про стягнення з ОСОБА_11 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 2009 грн. 16 коп., які підтверджені довідкою КНП ММР Міська лікарня №3, і які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Також у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївська центральна районна лікарня Миколаївської районної ради про стягнення з ОСОБА_11 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 3139 грн. 52 коп., які підтверджені довідкою Комунального некомерційного підприємства Миколаївська центральна районна лікарня Миколаївської районної ради, і які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на суму 490 грн. 35 коп., які підтверджені документально (т. 3 а. к. п. 197).
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У зв`язку з ухваленням виправдувального вироку відносно ОСОБА_11 за обвинуваченням за ч. 3 ст. 187 КК України витрати на проведення експертизи стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 не підлягають.
Під час досудового розслідування та судового провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження. ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням ризиків визначених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_11 слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід знищити та повернути власникам.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284, ч. 7 ст. 284, ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України,-
ухвалив:
ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та виправдати.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_11 обчислювати з 23 листопада 2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2020 року по день ухвалення вироку 08 вересня 2022 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Цивільний позов прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави, в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня № 3 про стягнення з ОСОБА_11 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 2009 грн. 16 коп. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня № 3 2009 грн. 16 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .
Цивільний позов прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави, в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївська центральна районна лікарня Миколаївської районної ради про стягнення з ОСОБА_11 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 3139 грн. 52 коп. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь Комунального некомерційного підприємства Миколаївська центральна районна лікарня Миколаївської районної ради 3139 грн. 52 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-джинси чорного кольору, футболку та светр темно-синього кольору в сейф-пакеті EXPO418105, які передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 1-21,
-в`язану шапку ОСОБА_9 , чорного кольору, яку передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 8-21,-
повернути ОСОБА_9 ;

-мобільний телефон марки neffos, чорного кольору, мобільний телефон ZTE, синього кольору, запальничку, два ключі на зв`язці, металевий предмет продовгуватої форми, ручку, пусту пластикову ємність, які передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 9-21,
-шапку ОСОБА_11 , синього кольору, яку передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 8-21,
повернути ОСОБА_11 ;

-полімерне упакування жовто-фіолетового кольору, в якому знаходяться ножі в кількості 3 штук з дерев`яними рукоятками, яке передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 7-21,
повернути ОСОБА_58 ;

-ганчірку, яку передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 415, порядковий номер 8-21,
-сейф пакет № 5221849, в якому знаходиться ніж, який передано до камери зберігання речових доказів Миколаївського РВП за квитанцією № 0000636, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 381, порядковий номер 587-00,
знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

08.09.2022