ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21843/21

Провадження № 11-кп/4820/456/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2021 року № 0000208 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, раніше судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.01.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою до 18 червня 2022 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Продовжуючи ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати; більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти таким ризикам.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити ОСОБА_6 обраний йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги аргументує тим, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 196 та 372 КПК України, оскільки в такій не наведені мотиви прийнятого рішення, відсутні посилання на докази, які обґрунтовують наявність обставин, визначених ст. 196 КПК України.
Вказує, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не доведені.
Наявність судимості не є вирішальною обставиною під час обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі також просить ухвалу скасувати, змінити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Посилається на порушення його права на безпосередню участь у судовому засіданні.

Також, зазначає про відсутність ризиків, вказаних у клопотанні прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення таких, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як убачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що він будучи раніше судимим за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності вини, а також на особу винного, ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, продовжують існувати ризики того, що він зможе ухилятись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати та не зменшились.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні, є безпідставними.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Крім того, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необхідність застосування щодо обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, є безпідставними, оскільки, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд тим самим виключив можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, з чим і погоджується колегія суддів.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
Що стосується посилання сторони захисту на те, що оскаржене рішення є немотивованими, то таке є необгрунтованим, оскільки слідчий суддя навів мотиви, з яких виходив, продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення його права на безпосередню участь в судовому засіданні апеляційний суд до уваги не бере.
Так, відповідно до розпорядження командуючого Національної гвардії України від 24.02.2022 року № 27/8/2-1433 з 24.02.2022 року відмінено курсування варт. А тому доставка обвинувачених та засуджених осіб до суду не здійснюється.
Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 29 липня 2021 року, справа № 320/2582/19, вказав, що участь засудженого у судовому засіданні в режимі відеоконференції означає його фактичну участь у судовому розгляді, проте в іншому форматі, а тому право засудженого на участь у судовому засіданні не порушується.
Обвинувачений ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні місцевого суду 20 квітня 2022 року під час продовження йому строку тримання під вартою в режимі відеоконференції, а тому його право на участь судовому засіданні не порушено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційних скаргах доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2022 року про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою до 18 червня 2022 року включно залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2