Справа № 142/642/16-к
Провадження №11-кп/801/190/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000479 від 29.12.2015 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.11.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студена, Піщанського району, Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, приватного підприємця, не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбуття покарання вирішено рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Вирішено питання з цивільними позовами, процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 28.12.2015 о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Гагаріна в смт. Піщанка, Вінницької області, в районі будинку № 7, при зміні напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам руху, виїхав автомобілем на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась вказаним узбіччям, у зустрічному напрямку автомобілю «ВАЗ-2101».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих травм загинула на місці пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 139 від 20.01.2016 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої сполучної травми тіла, несумісної з життям закритої черепно-мозкової травми (рани лобної ділянки, субарахноїдального кров оливу, забиття речовини головного мозку та мозочка), закритої тупої травми грудної клітки (множинних переломів ребер з обох сторін, розривів тканин легень, забиття тканини легень, двобічного гемотораксу), закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних розривів печінки, селезінки, крововиливу в брижі кишковика, забиття правої нирки, подвійного перелому хребта (в шийному відділі між C6-C7 та в грудному відділі Th3-Th4 хребцями з повним розривом спинного мозку, множинних багато-скалкових переломів кісток тазу, розриву сечового міхура, закритого багато скалкового (бампер) перелому правого стегна в середній третині, відкритого багато скалкового перелому правої великогомілкової кістки, садна обличчя, тулуба та кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент заподіяння. На момент отримання травми ОСОБА_10 , розташовувалась лицем до травмуючого предмету, тобто передньою частиною тіла, з якою і виник первинний контакт з транспортним засобом, що рухався. Смерть ОСОБА_10 настала відразу, на місці отримання вищевказаної сполучної травми тіла, несумісної з життям. Між смертю та сполучною травмою тілі є прямий причинний зв`язок. При судово - токсилогічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 етиловий спирт не виявлено, що свідчить про тверезий стан її на час настання смерті.
Згідно висновку авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи № 59 а від 29.01.2016, наїзд на пішохода стався на узбіччі, що примикає до проїзної частини вулиці Гагаріна в смт. Піщанка. Дії водія автомобіля «ВАЗ-2101», ОСОБА_7 , регламентувалися вимогами п. 10.1 ПДР України. Можливість попередження наїзду на пішохода з боку водія ОСОБА_7 забезпечувалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України. В даній ситуації, в діях ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п1.10, 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно яких:
- п.1.10 - «Терміни, що наведені у цих Правилах. Мають таке значення: узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів…»;
- п.2.9 (а) - «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якої зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 ПДР України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, ОСОБА_7 , 28.12.2015 о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Гагаріна в смт. Піщанка, Вінницької області, в районі будинку № 7, при зміні напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам руху, виїхав автомобілем на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась вказаним узбіччям, у зустрічному напрямку автомобілю`ВАЗ-2101», тим самим своїми діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, якій внаслідок ДТП заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння.
Після вчинення наїзду водій ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що пішохід ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження та залишилась на місці пригоди, позбавлена реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не відправив потерпілу до лікувального закладу, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, діючи умисно, продовжуючи керувати автомобілем «ВАЗ-2101» Державний номерний знак НОМЕР_1 , самовільно залишив місце події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в іншому складі суду, так як суддя ОСОБА_1 поза процесом спілкувався зі стороною обвинувачення та представником потерпілого, що знаходить свій прояв у вирішенні клопотань експерта поза межами судових засідань, також безпідставно призначив не передбачену законом повторну комісійну комплексну судову автотехнічну, транспортно-трасологічну, судово медичну експертизу у Харківському науково-дослідному інститутів, а не усунув суперечності вже існуючих експертиз, шляхом допиту експертів, що викликало сумнів у неупередженості суду, однак у задоволенні відводу даного судді стороні захисту було відмовлено.
Також 29.10.2021 відбулись судові дебати в яких захисник ОСОБА_6 не приймала участь, оскільки не була повідомлена про час та місце розгляду справи, що є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок та постановити по справі виправдувальний вирок, виправдавши ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з відсутністю у його діях складу вказаних злочинів.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що вина ОСОБА_7 не була доведена.
Зокрема смерть ОСОБА_11 настала відразу на місці отримання сполучної травми тіла, що вказує на відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за який закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Також свідки стверджували, що ОСОБА_7 до скоєння ДТП алкогольні напої не вживав та був тверезий, а лише після ДТП вжив алкоголь через стресову ситуацію.
Крім того, висновком № ED-1-3-313/16 встановлено, що в діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам п. 12.2, п. 12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається, а за результатами проведеної комісійної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи від 31.05.2019 вбачається відсутність об`єктивної сторони складу злочину за ч. 2 ст. 286КК України, а саме технічної можливості попередити наїзд на пішохода.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу щодо мотивів скасування вироку та просить про виправдання ОСОБА_7 , зокрема зазначила про відсутність письмових доказів про підставність оплати експертизи представником потерпілих, що на її думку свідчить про позапроцесуальне спілкування з суддею, а тому відвід безпідставно не був задоволений, також судові дебати були проведені за її відсутності, що є порушенням права на захист, захисник ОСОБА_8 також підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить врахувати, що суд взяв до уваги висновки повторної експертизи, яка проведена в м. Харкові, але не вжив заходів до одночасного допиту всіх експертів, які приймали участь у проведенні експертиз, а лише після цього мав би вирішувати питання щодо призначення експертизи, зважаючи на різні висновки, та вказує про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , також просить врахувати, що за обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України не враховано, що ОСОБА_7 не зміг би допомогти потерпілій, бо смерть настала на місці, а також не спростовано, що ОСОБА_7 вжив алкоголь вже після ДТП, окрім того суд не звернув увагу на те, що за обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України вже закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги щодо скасування вироку так як його вина не доведена, прокурор заперечила проти апеляційних скарг та просить врахувати, що посилання на позапроцесуальне спілкування жодним чином не доведено, а представник потерпілого міг самостійно дізнатися про реквізити та здійснити проплату, що не заборонено Законом, також обвинувачений ОСОБА_7 погодився на проведення судових дебатів за відсутності адвоката ОСОБА_6 , оскільки був присутнім захисник ОСОБА_8 , також суд мав право призначити повторну експертизу без одночасного допиту експертів, висновки експертів, які взято до уваги судом, є належно вмотивованими, в суді доведено перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння та в разі ненадання допомоги потерпілому, немає значення чи міг допомогти обвинувачений потерпілому, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за недоведенням вини ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі
вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є
рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає істотних порушень норм КПК, які мали б наслідком скасування вироку і призначення нового судового розгляду, за обставини, що представником потерпілого було проплачено проведення повторної експертизи Харківськими експертами, оскільки ніхто з учасників не навів доказів, що такими діями було вчинено вплив на експертів, що мало б наслідком визнання такого висновку недопустимим доказом, а також суд погоджується з тим, що було відхилено заяву про відвід судді з посиланням на дані обставини, так як не встановлено фактів неупередженості судді, який здійснював розгляд даного кримінального провадження, а отже і підстав для застосування ч. 1 ст. 415 КПК України.

Щодо призначення повторної комісійної комплексної судовоавтотехнічної, транспортного-трасологічної, судовомедичної експертизи, то зазначене щодо назви, на думку апеляційного суду, не є істотними порушеннями, які би давали підстави для визнання її висновків недопустимим доказом. Також не є неповнотою судового слідства та обставина, що судом перед призначенням експертизи не проведено одночасний допит експертів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який взяв до уваги саме висновок експертів від 27.10.2020, який на відміну від експертних висновків від 30.03.2016 та від 31.05.2019 належно вмотивований, проведений за участю різних експертів, висновки яких в сукупності спростовують висновки експертиз щодо відсутності вини ОСОБА_7 .

Також суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз і зробив висновки чому не бере до уваги такі висновки, що спростовує доводи апеляційної скарги про ненадання оцінки попереднім висновкам, які не взято до уваги в якості доказів невинуватості ОСОБА_7 , пояснення якого також спростовані зібраними доказами та наданою їм оцінкою.

Сторона захисту не навела достовірних доказів, які би доводили невинуватість ОСОБА_7 , щодо висновків експертів, які суд взяв до уваги, лише посилалась на допущені, на їх думку, порушення при призначенні експертизи.

Також сторона захисту не просила дати іншу оцінку доказам, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Апеляційний суд також не знаходить підстав для переоцінки доказів, наведених у вироку.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнавав свою вину щодо злочину за ч. 1 ст. 135 КК України.

Доводи захисту щодо того, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину за ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки смерть потерпілої ОСОБА_11 настала відразу на місці ДТП не узгоджується з судовою практикою за якою момент настання смерті не є визначальним для прийняття рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_7 зазначеного складу злочину.

Також судом обґрунтовано зроблено висновок щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння та наведено мотиви з яких суд прийшов до такого висновку, пояснення ж обвинуваченого ОСОБА_7 не дають підстави вважати такі висновки хибними.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо закінчення строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України.

Проте, оскільки від обвинуваченого ОСОБА_7 не надходила заява в якій він просив би закрити кримінальне провадження за строками давності за ч. 1 ст. 135 КК України, то суд вірно призначив покарання за даною статтею, але мав би звільнити ОСОБА_7 від його відбування, і не застосовувати ст. 70 КК України для складання покарань.

В ході апеляційного розгляду також не встановлено порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 через відсутність захисника ОСОБА_6 в ході проведення судових дебатів, так як встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 дав згоду на проведення судових дебатів за відсутності захисника ОСОБА_6 , так як його інтереси представляв захисник ОСОБА_8 , а тому немає підстав для скасування вироку з цих підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.11.2021 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

За ч. 1 ст. 135КК України до 1 року позбавлення волі звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4