Справа № 346/2394/22
Провадження № 1-кп/346/503/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/503/22, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.01.2022 року за № 0000096 щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгоград Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, не судимого, на утриманні нікого не має, депутатом не обирався,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
обвинувачений умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу зору (обох очних яблук) та втрату зору.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

21.01.2022 року приблизно біля 22:00 год. обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розпивав алкогольні напої з останнім та між ними на побутовому грунті виник конфлікт. Під час останнього обвинувачений, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою умисного спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наносив удари кулаками рук по голові та умисно, надавлюючи великими пальцями обох рук на очні яблука ОСОБА_7 , що призвело до їх видалення, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми очей з видаленням (енуклеацією) обох очних яблук, розривами, відривами та розчавленням тканин в межах обох орбіт, саден на обличчі та втрати зору. Травма очей з енуклеацією (видаленням) обох очних яблук та втрата зору відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що перебував в той час у стані спросоння, оскільки перед тим з потерпілим вони вживали алкогольні напої та лягли спати. Не може пригадати, що стало причиною такого його вчинку. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати, просить вибачення. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Законний представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 просить призначити обвинуваченому найменше покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого зазначає, що оскільки обвинувачений вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся та з його сторони було активне сприяння розкриттю злочину, а також враховуючи думку потерпілого, з яким останній перебуває в дружніх стосунках та який просив його суворо не карати, то просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, та пояснив, що з обвинуваченим знайомий близько 20 років, а останніх півроку він проживав з ним за місцем проживання потерпілого. В січні-лютому 2022 року, точної дати потерпілий не пам`ятає, під час перебування обвинуваченого за місцем його проживання, після розпивання алкогольних напоїв, між ними на побутовому грунті виник конфлікт. При цьому, обвинувачений виліз на потерпілого, який перебував в лежачому положенні на дивані, та надавлював пальцями рук на його очі, що призвело до їх видалення. Потерпілий намагався вирватися, кричав, відчуваючи сильну біль, однак, зробити нічого не зміг. Через проблеми зі здоров`ям (хворобою суглобів) він користувався милицями, при цьому самостійно сідав на ліжко, а при вставанні йому була потрібна допомога. Обвинувачений, проживаючи разом з ним, допомагав йому, зокрема, готувати їжу, ходив в магазин купляти продукти харчування за кошти потерпілого. Останній також зазначив, що вказаний конфлікт між ним та обвинуваченим виник з приводу бажання обвинуваченого бути опікуном потерпілого, який намагався пояснити йому, що склав заповіт на частку його квартири в користь племінниці, але обвинувачений щодо цього дуже нервував. Потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, а також зазначив, що вибачив обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю обвинуваченого, та пояснила, що в той день сина ОСОБА_9 не бачила, оскільки перебувала в іншій кімнаті (спала), однак, чула, що він заходив до сусідньої кімнати, де перебували його брат та батько. Пізніше від сина ОСОБА_10 дізналася, що сталося, зокрема, він розказував, що лежав «мертвяк із закритими очима». Свідок також зазначила, що до вказаного випадку ОСОБА_9 не було вдома декілька днів, близько 2-3 місяців він допомагав ОСОБА_7 , брав продукти харчування, ходив в церкву, звідки для нього передавали готову їж;.

- даними рапорту поліцейського Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 (зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі (журналі єдиного обліку) від 21.01.2022 року, згідно з яким 21.01.2022 року о 23:06 год. надійшло повідомлення зі служби «102» ОСОБА_12 . Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 21.01.2022 року близько 22:50 год. після розпивання спиртних напоїв під час конфлікту ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, травматичне пошкодження (ампутація) обох очних яблук (а.п. 87-89);

- даними довідки відділення невідкладної (екстренної) медичної допомоги з приймальним відділенням КНП «Коломийська ЦРЛ» від 22.01.2022 року, згідно з якою 22.01.2022 року о 00:05 год. потерпілого ОСОБА_7 доставлено до вказаного відділення з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, травматичне пошкодження (ампутація) обох очних яблук (а.п. 94);

- даними результату аналізу № 7 від 22.01.2022 року вищевказаного відділення, згідно з яким при дослідженні повітря, що видихається методом електрохімічного вимірювання приладом «Аlcotest 230 Алконт», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено результат 0,55 % (а.п. 95);

- даними довідки № 1734, виданої 15.02.2022 року КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, згідно з якою ОСОБА_7 з 28.01.2022 року по 15.03.2022 року знаходився на лікуванні у вказаному закладі з приводу: двобічний травматичний анофтальм (а.п. 96);

- даними протоколу огляду місця події від 22.01.2022 року, згідно з яким огляд проводився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за участю 2 понятих, під час якого виявлено та вилучено наволочку із подушки зі слідами речовини бурого кольору; пляшку з-під води «Караван» із залишками рідини прозорого кольору; дві кухонні ложки; склянку; із скляної банки два сліди пальців рук; недопалок сигарети із слідами речовини бурого кольору; два стебла сірника та сірникову коробку; мобільний телефон білого кольору марки «Nokia»; вирізаний клаптик шпалер зі слідами речовини бурого кольору ( а.п. 97-101);

- даними протоколу огляду місця події від 22.01.2022 року, згідно з яким огляд проводився в приміщенні квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 , за участю 2 понятих та ОСОБА_13 (який надав письмову заяву-дозвіл на проведення огляду в його помешканні), під час якого виявлено спортивні штани з надписом « ОСОБА_14 » та кофту з лейбою «Таmko», на яких наявні плями речовини бурого кольору ( а.п. 102-104);

- даними пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.08.2021 року, згідно з яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІІ групи (довічно (а.п. 115);

- даними висновків експерта № 292 від 16.03.2022 року та № 295 від 28.03.2022 року, відповідно до яких кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.п. 118, 121-123);

- даними висновку експерта № 294 від 22.03.2022 року, відповідно до якого в слідах на наволочці (об.№1), куску шпалер (об.№2), частині вмикача (об.№3), вилучених під час проведення огляду місця події, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах виявлений антиген Н за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, кров, що виявлена, на даних речових доказах, може належати особі (особам ) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, якій властивий антиген Н, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_7 (а.п. 126-127);

- даними висновку експерта № 44 від 24.03.2022 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні марлевого тампону зі змивом з ручки дверей за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_7 , знайдено кров людини, статева належність якої не встановлена у зв`язку з відсутністю формених елементів крові. Таким чином, враховуючи отримані результати, експерт доходить висновку, що виявлена кров могла походити від особи (осіб), якій (яким) властивий антиген Н системи АВ0, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_7 (а.п. 129-131);

- даними висновку експерта №СЕ-19/109-22/2634-Д від 08.04.2022 року, згідно з яким сліди пальців рук максимальними розмірами 25х18 мм, 27х13 мм, 30х16 мм та 19х13 мм, які виявлені та вилучені під час огляду місця події в АДРЕСА_4 , придатні для ідентифікації особи. Слід пальця руки максимальними розмірами 27х13 мм залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сліди пальців рук максимальними розмірами 30х16 мм, 19х13 мм залишені середнім пальцем лівої руки ОСОБА_5 .. Слід пальця руки максимальними розмірами 25х18 мм залишений не ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а іншою особою (а.п. 136-144);

- даними висновку експерта № 36 від 12.04-18.04.2022 року, відповідно до якого характер, морфологія та локалізація наявних тілесних ушкоджень дозволяють вважати, що вони утворилися від дії тупих твердих предметів. Характер та морфологія травми очей у потерпілого ОСОБА_7 дає підстави вважати, що травматична енуклеація (видалення) обох очних яблук могла утворитися шляхом видавлювання очних яблук, тиснення на них, їх витискання, розчавлення, відриву та іншого, що, загалом можливо в результаті «на давлення великими пальцями обох рук на очні яблука». Клінічні дані вказують на наявність у ОСОБА_7 травми очей з енуклеацією (видаленням) обох очних яблук та втратою зору ; наявна травма очей у потерпілого відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (а.п. 182-185);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 66/2022 від 30.03.2022 року, згідно з яким на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_5 перебував і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.п. 188-191).

Свідок ОСОБА_15 , який є рідним братом обвинуваченого, в судовому засіданні на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме показання обвинуваченого, потерпілого, протоколи огляду місця події, є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.121 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу зору (обох очних яблук) та втрату зору.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, класифікується як тяжкий злочин.
Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопрушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вказаною в ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю .
Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 206), на обліках в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 179, 180), а також думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого та просить його призначити на розсуд суду, під час розгляду кримінального провадження, зазначив, що пробачив обвинуваченого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, тобто у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України,і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З приводу позиції захисника щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід зазначити.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20 (провадження №51-548км21).
Суд вважає, що зазначені захисником обставини не дають підстав вважати, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим та не дають підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті кримінального закону. При розгляді справи судом не встановлено наявності обставин для застосування ст. 69 КК України.

Виходячи із змісту ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вимоги законного представника потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості душевних страждань потерпілого. Суд бере до уваги перенесені потерпілим фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, втрату ним органу зору (обох очних яблук) та втрату зору, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 200 000 гривень, який повністю визнається обвинуваченим. Отже, цивільний позов законного представника потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає повному задоволенню.

Необхідності зміни запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили немає. Тому суд вважає, що цей запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати в справі складають 9 078,56 грн. за проведення судових молекулярно-генетичної (4 959,68 грн.) та дактилоскопічних (1 372,96 грн. + 2 745,92 грн.) експертиз та підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з положеннями ст.124 КПК України.
Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття ОСОБА_5 визначеного покарання рахувати з 22 січня 2022 року, тобто з дня його фактичного затримання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , 200 000 (двісті тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 9 078 (дев`ять тисяч сімдесят вісім) гривень 56 копійок.
Питання про речові докази вирішити таким чином:
- штани спортивні із написом «Adidas» та кофту із лейбою «Таmko», які вилучені в ОСОБА_5 , (опечатано у спец пакет SUD 4035333), передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути ОСОБА_5 ;

- недопалок сигарети, змиви з ручки дверей на марлевому тампоні (опечатані у паперовий конверт), які вилучені 22.01.2022 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_7 ; марлеві тампони із змивами з рук ОСОБА_5 , зрізи з нігтів ОСОБА_5 (опечатані у паперовий конверт), які відібрано 22.01.2022 року; взірець крові ОСОБА_7 (опечатано у паперовий конверт), який відібрано 15.03.2022 року; зразок букального епітелію ОСОБА_5 (опечатано у спецпакет № 5330470), який відібрано 21.03.2022 року у ОСОБА_5 , передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити;

- стакан скляний; пластикову пляшку із написом «Караван» ємністю 0,5 л; металеву ложку із маркуванням; металеву ложку, які вилучені 22.01.2022 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_7 (опечатано у спец пакет № 3171858), передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити;

- наволочку; частину шпалер; частину вимикача, які вилучені 22.01.2022 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_7 (опечатані у три паперових конверти), передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити;

- чотири сліди рук, які перекопійовані на липку стрічку типу «скотч» максимальними розмірами 25*18 мм, 27*13 мм, 30*16 мм, 19*13 мм, які виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_4 , (опечатано у спец пакет № 3689759), знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1