Справа 556/350/22
Номер провадження 1-кп/556/64/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець кримінальне провадження №0000024 від 08.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, військовозобов"язаного, освіта середня спеціальна, не працює, раніше не судимого, -

За ст. 126-1 КК України,-

Встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв дії психологічного насильства над своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , що проявлялось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозою фізичною розправою, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, а також спричинило погіршення якості її життя.

Так, 23.07.2021, о 07 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому приміщенні, за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за верхній одяг та вчинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого останній завдано шкоду психологічному здоров`ю, за що ОСОБА_4 17.09.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 04.08.2021, близько 12 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме висловлювався нецензурною лайкою в її сторону та погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілій, за що ОСОБА_4 17.09.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Надалі, 08.02.2022, близько 15 год., ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи за місцем фактичного проживання у АДРЕСА_1 , діючи умисно, систематично, цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_5 , у вигляді словесних образ, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань, шарпав за верхній одяг та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого потерпілій заподіяно психологічні страждання та погіршення якості її життя, які виразились у втомі, фізичному дискомфорті, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю і суду пояснив, що дійсно через ревнощі вчиняв психологічне насильство відносно колишньої дружини - ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, шарпанині за одяг, штовханні та залякуванні останньої. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП. З потерпілою помирилися. Вину визнає, розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадкумає дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Як зазначено в ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив не тяжкий злочин.

Згідно досудової доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України, у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити покарання: три роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1