Провадження №: 1-кп/752/1125/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001423 від 13 червня 2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , без офіційного місця роботи, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
встановив:
1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
Обвинувачений ОСОБА_3 12 червня 2021 року, близько 13:40, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому чистому дорожньому покритті паркувального майданчика магазину «Ашан», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вільямса, 6-Б, виконуючи маневр лівого повороту з метою виїхати на проїзну частину вул. Академіка Вільямса, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого передньою лівою боковою частиною автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , 2006 року народження, котра в темпі спокійного кроку йшла по зазначеному паркувальному майданчику в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.
Прокурор вважав доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді арешту на строк 2 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Законний представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Погодилась з призначенням йому покарання, про яке просив прокурор. Звернулась з цивільним позовом в інтересах потерпілої у кримінальному провадженні. Просила стягнути зі ОСОБА_3 на користь потерпілої 5415 грн. матеріальної шкоди, 70 000 грн моральної шкоди та 28 375 грн витрат на правову допомогу. Вказала, що користувалась послугами адвоката ОСОБА_9 , який надавав їм юридичні консультації, вивчав та проводив правовий аналіз матеріалів справи, допомагав у підготовці клопотань та у складанні цивільного позову, на підтвердження чого надалі відповідні документи. На обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди, серед іншого, послалась на те, що у зв`язку з лікуванням потерпілої вона, як мати, змушена була піклуватися про доньку, у результаті чого втратила роботу.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що 12 червня 2021 року при виїзді з паркувального майданчика магазину «Ашан» по вул. Академіка Вільямса, 6-Б у м. Києві лівою передньою частиною автомобіля «ЗАЗ -FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , котра раптово вийшла із-за автомобіля, розташованого попереду, у результаті чого останній заподіяно тілесні ушкодження. Під час судового розгляду ОСОБА_3 заперечував свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, мотивуючи відсутністю в його діях порушення вимог п. 10.1 ПДР України, проте при зверненні до суду з останнім словом вину визнав, повідомив що кається у вчиненому. Вказав, що кримінальне правопорушення вчинив з необережності. Просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням та не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей та заробляє на життя, працюючи водієм. Цивільний позов в частині відшкодування потерпілій матеріальної шкоди на суму 5 415 грн визнав. Заперечив проти стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Вказав, що причиною наїзду стали, в тому числі, дії самої потерпілої, котра, розмовляючи по телефону, раптово вийшла із-за автомобіля.
4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Окрім пояснень ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 12 червня 2021 року йшла біля магазину «Ашан» та розмовляла по телефону. Коли перетинала ділянку виїзду автомобілів з паркувального майданчику магазину «Ашан», переконалась у безпечності, проте раптом стався наїзд на неї автомобілем під керуванням обвинуваченого. Після цього приїхала швидка медична допомога та батьки. У результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження, наслідки яких лікує до цього часу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що є дружиною обвинуваченого. 12 червня 2021 року вони разом з чоловіком та дітьми виїжджали з парковки магазину «Ашан». Вона перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля під керуванням обвинуваченого. Під час виїзду з парковки попереду перебував автомобіль. Потерпіла раптово вийшла з-за вказаного автомобіля, у результаті чого відбувся наїзд на неї передньою лівою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_11 . Після цього була викликана швидка медична допомога та приїхали батьки потерпілої.
Відповдно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 червня 2021 року зі схемою та фото таблицею до протоколу слідчим 12 червня 2021 року о 15:20 у присутності понятих оглянуто місце ДТП наїзд на пішохода на виїзді з парковки магазину «Ашан» по вул. Академіка Вільямса; огляд проводився в ясну сонячну погоду, без опадів; проїзна частина горизонтальна ділянка дороги; покриття сухе, чисте, тротуарна плитка, призначене для руху в двох напрямках; до проїзної частини примикає тротуар, далі за тротуаром праворуч розташовані будівлі міського типу, ліворуч магазин «Ашан», спосіб руху на ділянці не регулюється; дорожні знаки та розмітка відсутні; наявна камера відео спостереження на вул. Академіка Вільямса, загальна видимість з робочого місця водія складає 50 м; об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні; наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП не виявлено; механічних пошкоджень та потертостей на транспортному засобі «ZAZ-FORZA»,, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виявлено; характерні сліди для ДТП і інші речові докази на вказаному транспортному засобі відсутні; перевірено гальмівну систему, рульове керування, стан колес і шин; сліди шин та інші сліди на дорожньому покритті відсутні (а.с. 95).
Відповідно до відеозапису з камери відеоспостереження події дорожньо-транспортної пригоди від 12 червня 2021 року по вул. Академіка Вільямса, 6-Б вбачається, що ДТП відбулося під час руху автомобіля «ЗАЗ-FORZA», який виїжджав з території магазину «Ашан» та виконував маневр повороту наліво. При цьому, пішохід у дозволеному місці перетинав проїзну частину паркувального майданчика в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля. Наїзд на пішохода відбувся лівою передньою частиною автомобіля. Перешкод, які б безпосередньо перед наїздом на пішохода обмежували зону огляду водія автомобіля «ЗАЗ-FORZA», та виключали можливість останнього уникнути зіткнення, з відеозапису не вбачається (а.с. 128).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/40039-ІТ від 06 вересня 2021 року в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ЗАЗ-FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації експертом з технічної точки зору в діях водія автомобіля автомобіля «ЗАЗ-FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України. З технічної точки зору, причиною виникнення даної длорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «ЗАЗ-FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам п. 10.1 ПДР України (а.с. 136).
Відповідно до повідомлення в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» ОСОБА_12 від 07 липня 2021 року вих. № 1961/Б 12 червня 2021 року о 13:48 надійшов виклик з приводу дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вільямса, 6-Б, біля магазину «Ашан» від особи, що представилася перехожою. На адресу виклику був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до ОСОБА_7 , 2006 року народження. Попередній діагноз: перелом кісток лівої гомілки, гематома лівої гомілки, садно лівого ліктя (а.с. 105).
Відповідно до висновку експерта № 042-1094-2021 від 20 вересня 2021 року дані медичної документації свідчать про те, що на час звернення за медичною допомогою 12 червня 2021 року о 13:48 у ОСОБА_7 мали місце тілеснітушкодження: а) закрита травма лівого колінного суглобу забій кісткового мозку дистального епіфіза стегнової кістки (медіального мищелка), проксимальних епіфізів великогомілкової і малогомілкової кісток; б) закрита травма лівого гомілково-ступеневого перелому латеральної лодижки по лінії зони росту, забій кісткового мозку п`яткового бугра, дистального епіфіза великогомілкової та малогомілкової кісток, задніх відділів блоку таранної кістки, гематома м`яких тканин; в) садно лівого ліктьового суглобу. Вказані у п. а), п. б) тілесні ушкодження відповідно до п. 4.6 та п. 2.2.1/в Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року (далі - Правил), відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Вказане у п. в) тілесне ушкодження відповідно до п. 4.6 та п. 2.3.5 Правил відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за дівністю можуть відповідати вказаному терміну. Діагноз, який був встановлений ОСОБА_7 «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку» достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджений (відсутність опису неврологічної симптоматики та її динаміки, характерної для струсу головного мозку). Тому, відповідно до п. 4.13.1 Правил експерт утримався від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу (а.с. 111).
Дослідивши вказані докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.1 ПДР України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що в даній дорожній обстановці перед зміною напрямку руху ОСОБА_3 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що перебуває у причинному зв`язку наслідками у виді наїзду на потерпілу та заподіяння їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо порушення вимог ПДР України потерпілою суд не приймає з огляду на те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

5.Мотиви зміни обвинувачення.
Згідно з пиписами ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті датою вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення помилково зазначено 05 березня 2021 року, близько 13:50. Разом із тим, під час судового розгляду встановлено, що ДТП відбулося 12 червня 2021 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та не оспорювалось учасниками судового провадження під час судового розгляду.
Встановлення судом правильної дати та часу вчинення кримінального правопорушення в даному випадку не суперечить приписам ст. 337 КПК, оскільки не виходить за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК та не погіршує його становища.
6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи, що в ході всього судового розгляду ОСОБА_3 заперечував свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, натомість вину визнав лише під час звернення до суду з останнім словом, суд не вбачає у поведінці обвинуваченого ознак щирого каяття і розцінює її як спосіб захисту з метою уникнути призначення суворого покарання.
Наявність у ОСОБА_3 дітей в даному випадку також не знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому суд не враховує це як обставину, що пом`якшує покарання.
7.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.
Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей за місцем проживання скарг на нього не надходило.
Суд також враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до адміністравтиної відповідальності за порушення ПДР України, з потерпілою на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не примирився, заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду не відшкодував.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК у виді арешту з позбавленням права керування транспортними засобами.
Оскільки ОСОБА_3 офіційно не працює та має на утриманні неповнолітніх дітей, призначення йому більш м`якого за видом покарання штрафу, може становити для обвинуваченого надмірний тягар та призвести до невиконання вироку суду.

Вирішуючи питання, щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений фактично не розкаявся у вчиненому, належних висновків для себе не зробив, шкоду потерпілій не відшкодував, при цьому на даний час офіційно водієм не працює.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зі слів обвинуваченого, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього відсутній.

Таким чином, з огляду на положення статтей 128, 129 КПК України, 1166, 1167 ЦК України, цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди на суму 5 415 грн документально підтверджений та підлягає задоволенню, а в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню пропорційно спричиненим потерпілій моральним стражданням.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід розподілити в порядку ст. 124 КПК України. Так, з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню документально підтвердженні процесальні витрати за надання правової допомоги, а на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК у виді арешту на строк 2 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .
Цивільний позов законного представника потерпілої задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 5415 (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 28375 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят п`ять) грн.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 686,48 грн за проведення судової автотехнічної експертизи та 555,8 грн за проведення судово-медичної експертизи.
Речові докази: СD-диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1