465/3612/22
1-кс/465/1505/22
У Х В А Л А

22.08.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши заяву судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід судді від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003477 від 10.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

14.07.2022 року Франківською окружною прокуратурою м. Львова Львівської області скеровано до Франківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003477 від 10.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2022 року справу із вказаним обвинувальним актом передано до провадження судді ОСОБА_5 .
У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 15.08.2022 року, головуючим суддею ОСОБА_5 заявлено про самовідвід від розгляду справи та подано відповідну письмову заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що донька судді ОСОБА_6 брала участь як прокурор на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003477 від 10.10.2019 року, зокрема постановою від 18.11.2019 року вирішувала питання підслідності кримінального провадження, що може викликати в учасників даного провадження сумнів в об`єктивності судді.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022 року заяву судді ОСОБА_5 від 15.08.2022 року про самовідвід передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заяву судді про самовідвід підтримав, просив таку задовольнити для уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_5 .
Інші учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання для розгляду заяви судді про самовідвід не прибули, поважних причин неявки не повідомили. За наведених обставин, заслухавши думу захисника, який не заперечив щодо розгляду заяви судді без учасників, які не прибули за викликом суду, судом було ухвалено розгляд справи здійснювати за відсутності учасників справи, які без поважних причин не прибули в судове засідання.
Вивчивши матеріали заяви про самовідвід, заслухавши позицію захисника, суд вважає, що заява судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Відповідно до п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (ч.1 ст.6).
Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.
Так, ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).
Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.
У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.
При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має бути також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.
Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України» та рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.
Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Відтак, недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.
В ході вивчення матеріалів справи та розгляду заяви про самовідвід судді встановлено, що Франківською окружною прокуратурою м. Львова Львівської області скеровано до Франківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003477 від 10.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України.
З доданого до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування (р.ІІ п.3) слідує, що процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось прокурором ОСОБА_6 , якою, зокрема, 18.11.2019 року приймалось рішення про передачу кримінального провадження за підслідністю до іншого територіального органу досудового розслідування.
Таким чином, до часу передачі кримінального провадження №0003477 за підслідністю прокурор ОСОБА_6 здійснювала повноваження процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні і приймала у ньому процесуальні рішення.
При цьому, прокурор ОСОБА_6 є донькою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 , що виключає в силу положень п.п.1, 4 ч.1 ст.75 КПК України участь останньої при розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003477. Факт родинних стосунків судді і прокурора може викликати сумнів в учасників кримінального провадження щодо неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження, а тому, заява судді про самовідвід є обґрунтованою .
Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення умов, за яких у сторін кримінального провадження не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, на виконання вимог чинного законодавства про розгляд справи належним та безстороннім судом, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 81, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Задоволити самовідвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003477 від 10.10.2019 року з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України.
Матеріали судової справи №465/3612/22 (провадження №1-кп/465/1097/22) передати до канцелярії суду для повторної реєстрації та визначення судді в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1