ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/5951/21 Номер провадження 11-сс/814/574/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника потерпілого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2021 року за №0000528, задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 08 квітня 2022 року підозрюваному
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Катеринівка Лозівського р-ну Харківської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимому.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, підвищену суспільну небезпеку наведеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання винуватим у його вчиненні, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про застосування зазначеного вище запобіжного заходу без визначення розміру застави в даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого з погрозою застосування насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 20 до 08 години.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: органом досудового розслідування не зібрано доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину; стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 , який не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, про що в порушення вимог ст.184 КПК України відсутній виклад відповідних обставин в клопотанні слідчого; тяжкість кримінального правопорушення сама по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Підозрюваний ОСОБА_9 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» і є неможливим забезпечення його участі в апеляційному розгляді в режимі відеоконференції (через відсутність інтернет зв`язку з даною установою попереднього ув`язнення) чи шляхом етапування та доставки до приміщення апеляційного суду в силу воєнного стану в Україні.
Захисник ОСОБА_8 не заперечував щодо розгляду провадження без участі його підзахисного.
Ураховуючи зазначені вище виняткові обставини та скорочені строки перегляду ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, апеляційний розгляд здійснюється за відсутності підозрюваного.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора та представника потерпілого, які заперечили щодо апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2021 року за №0000528.
Досудовим розслідуванням установлено, що з березня до 14 квітня 2021 року ОСОБА_9 в складі організованої групи з її учасниками вимагали в директора ТОВ «Промагро» ОСОБА_11 передати їм належне останньому сільськогосподарське підприємство, в подальшому змінили вимогу на необхідність передачі їм 700 000 доларів США, застосовуючи погрози насильства над ОСОБА_11 , його близькими родичами, пошкодження та знищення їхнього майна, в результаті чого завдали ОСОБА_11 майнової шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 2 796 790 гривень.
08 вересня 2021 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_12 , повідомив ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України (а.п. 141-154).

20 вересня 2021 року слідчим ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , оголошено розшук ОСОБА_9 й зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, яке відновлено 22 жовтня 2021 року (а.п. 156-157, 170).

22 жовтня 2021 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ризиків, визначених у п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Таке клопотання містить, в тому числі мотивований виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування підозрюваному більш м`яких запобіжних заходів і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а тому доводи апеляційної скарги про недотримання положень п.п.5, 6 ч.1 ст.184 КПК України є безпідставними (а.п. 178-183).
Так, слідчий суддя, задовольняючи наведене клопотання, застосував ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, й у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 учасниками провадження не оспорюється.
Разом з цим, розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, підвищену суспільну небезпеку наведеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання винуватим у його вчиненні - до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 вказаного особливо тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколів про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відеоконтролю учасників організованої групи від 31 березня та 15 квітня 2021 року (а.п. 64-88, 94-97), спостереження за місцем від 07 квітня 2021 року (а.п. 89-90), спеціального слідчого експерименту від 15 квітня 2021 року (а.п. 91-93); протоколів огляду відеозапису від 23 липня 2021 року й місця події по АДРЕСА_2 від 27 березня 2021 року (а.п. 131-135); протоколів допитів потерпілого ОСОБА_11 від 15, 25 березня, 02 та 27 квітня 2021 року (а.п. 16-29); висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_11 №09-905/2021 від 16 червня 2021 року (а.п. 61-63) та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності в даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені слідчим, прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_9 в силу ст.89 КК України не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності (а.п. 137-138), під час досудового розслідування оголошувався в розшук та слідчим суддею надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.п. 156-157, 159-164), на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п. 139-140), неодружений, є фізичною-особою підприємцем, має місце проживання (а.п. 136). Між тим, усупереч доводам захисника, встановлені під час розгляду клопотання питання щодо застосування запобіжного заходу обставини в їх сукупності не дають підстав уважати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, який має надзвичайно високу суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який вчинено з погрозою застосування насильства.

Ураховуючи встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, на думку колегії суддів, слідчий суддя з огляду на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні оскаржуваної ухвали правильно не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень приписів ст.193 КПК України (порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу), які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді об`єктивно з`ясувати обставини провадження, за результатом чого постановити законне, обґрунтоване та правильне судове рішення про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, необхідність застосування якого перевірено судом апеляційної інстанції.
Тому зазначені захисником доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Одночасно слід зазначити, що провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року, за якою підозрюваному застосовано запобіжний захід до 08 квітня 2022 року, надійшло та розподілено колегії суддів Полтавського апеляційного суду 23 травня 2022 року. Наразі ж у даному кримінальному провадженні направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 до суду та іншими судовими рішеннями слідчого судді й суду першої інстанції продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, на час надходження матеріалів провадження закінчився строк дії оскаржуваної ухвали та вона втратила свою актуальність у розумінні положень Глави 18 КПК України з незалежних від суду апеляційної інстанції причин.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4