Провадження №1-кс/127/5899/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого, на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, 06 липня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого, на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, 06 липня 2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу №2/1/1-кп від 27.04.2020 ОСОБА_7 перебував на посаді начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (далі РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області), у подальшому відповідно до наказу №2/1/23-кп від 01.03.2022 у зв`язку з мобілізацією та призовом до лав Збройних Сил України, у період з 26.02.2022 до дня звільнення з військової служби, увільнений від виконання посадових обов`язків начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області зі збереженням займаної посади.
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/35377/21, де позивачем виступає ОСОБА_8 , а відповідачем РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні транспортним засобом марки Subaru, моделі Legaсy, тип легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , колір синій, рік 1996, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом звільнення транспортного засобу від розшуку оголошеного відповідно до постанови №1389/5 від 29.08.2012 винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва (ВП№33302563). Та звільнення від арешту накладеного відповідно до постанови №1675/5 від 13.09.2012 винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва та відповідно до постанови №1389/5 від 29.08.2012 винесеної ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва (ВП№33302563)
На початку лютого 2022 (точну дату та час досудовим розслідування не встановлено) до ОСОБА_7 звернувся керівник Громадської організації «Комітет безпеки руху» (, юридична адреса Вінницька область, Вінницький район, село Лука-Мелешківська, вулиця Северина Наливайка, будинок 1, офіс 7) ОСОБА_5 з проханням дати вказівку начальнику сектору юридичного забезпечення ввіреного йому підрозділу Рогозянській Ксенії Миколаївні, про те, щоб вона у ході судового розгляду цивільної справи №127/35377/21 приховала перед судом інформацію щодо наявності факту арешту накладеного у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000016.
ОСОБА_7 усвідомлюючи, що дана вказівка є незаконною, відмовив у даному проханні ОСОБА_5 , у результаті чого, начальник сектору юридичного забезпечення РСЦГСЦ МВС у Вінницькій області ОСОБА_9 , у ході розгляду вказаної цивільної справи надала суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому повідомила суд про наявність арешту вказаного транспортного засобу у рамках кримінального провадження.
У подальшому, починаючи з лютого 2022 року ОСОБА_5 як керівник громадської організації, що займається висвітленням в засобах масової інформації, у тому числі, проблем діяльності органів Національної поліції, почав чинити тиск на ОСОБА_7 , шляхом публікацій в соціальній мережі Facebook та інших засобах масової інформації, статей, які дискредитують та негативно висвітлюють діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його керівництво та працівників.
При цьому, ОСОБА_5 систематично висловлював на адресу ОСОБА_7 вимогу про те, що останній повинен відшкодувати йому транспортний засіб, оскільки в результаті, вищеописаних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_5 втратив можливість зареєструвати вказаний транспортний засіб та використовувати його у власних цілях, в противному випадку він буде продовжувати негативно висвітлювати діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його керівництво та працівників.
Після чого, ОСОБА_5 , будучи керівником громадської організації «Комітет безпеки руху», тобто службовою особою юридичної особи приватного права, 25.06.2022 о 10.56 шляхом надіслання повідомлення ОСОБА_7 в особистий чат в месенджері WhatsApp висловив потерпілому ОСОБА_7 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди у розмірі 2 500 доларів США. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою протиправного збагачення, 25.06.2021 о 11.51 ОСОБА_5 створив «секретний чат» в месенджері Telegram та надіслав ОСОБА_7 повідомлення із зазначенням платіжних реквізитів, для перерахування неправомірної вигоди.
У подальшому, 25.06.2022 12.54 ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Миколаївській у м. Вінниця, діючи під контролем правоохоронних органів, шляхом використання мобільного додатку Privat24, з особистого рахунку НОМЕР_3 перерахував кошти у сумі 80 000 гривень (що еквівалентно 2 500 доларів США) на рахунок НОМЕР_4 , який вказав ОСОБА_5 у своєму повідомленні.
У результаті чого, ОСОБА_5 будучи службовою особою юридичної особи приватного права, 25.06.2022, вимагав та діючи під контролем правоохоронних органів одержав від начальника РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області (який станом на 25.06.2022 відповідно до наказу №2/1/23-кп від 01.03.2022 у зв`язку з мобілізацією та призовом до лав Збройних Сил України, увільнений від виконання посадових обов`язків зі збереженням займаної посади) неправомірну вигоду у розмірі 80 000 гривень (еквівалент 2 500 доларів США) для третьої особи, за припинення подальших публікацій, які негативно висвітлюють та дискредитують діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його керівництво та працівників.
На даний час, у ході досудового розслідування, зібрано достатньо доказів обґрунтовано підозрювати у вчиненні злочину,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого, на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, 06 липня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України, тобто вимагання та одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для третьої особи за вчинення бездіяльності з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 01.07.2022; матеріалах виконаного доручення прокурора Вінницької окружної прокуратури від 24.06.2022; розсекреченими матеріалами НСРД; протоколами оглядів від 01.07.2022; іншими матеріалами кримінального провадження.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На даний час, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. ст. 368-3 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та санкція статті передбачає покарання від 3 до 7 років позбавлення волі.
Проаналізувавши всі обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, вважаємо що у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На даний час досудове розслідування триває, у рамках якого заплановано проведення ряду слідчих (розшукових) дій, у тому числі пов`язаних з отриманням інформації та документів з ряду джерел. У органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 який веде активну громадську діяльність, шляхом використання своїх особистих знайомств та зв`язків матиме змогу знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також -перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - п. 3 - незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
ОСОБА_5 є керівником громадської організації «Комітет безпеки руху», що займається висвітленням в засобах масової інформації, у тому числі, проблем діяльності органів Національної поліції, починаючи з лютого 2022 року шляхом навмисної публікацій в засобах масової інформації негативних статей, які дискредитують та негативно висвітлюють діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його працівників та керівництво чинив тиск на потерпілого ОСОБА_7 , який являється діючим начальником вказаного відомства.
Крім того, ОСОБА_5 достовірно відомо, що потерпілий ОСОБА_7 на даний час мобілізований та призваний до лав Збройних Сил України та в умовах воєнного часу, виконує обов`язок перед своєю країною, як військовозобов`язаний та законослухняний громадянин. Однак незважаючи на це, ОСОБА_5 допускав використовувати вказані обставини з метою дискредитації ОСОБА_7 як керівника Сервісного центру та військовослужбовця, що є неприпустимим в умовах воєнного часу, та широкомасштабного вторгнення рф на територію України.
Там самим, вважаємо, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, матиме можливість і буде продовжувати вчиняти незаконний впливу на потерпілого та свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж його залякування - п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, при цьому відносно нього, на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 за обвинуваченням у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, що
Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме реальну можливість, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також чинити тиск та незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначені застави, звертаю увагу суду, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, згідно встановлений обставин, підозрюваний будучи керівником громадської організації, використовуючи свої можливості висвітлення негативних публікацій в засобах масової інформації на широку аудиторію, з метою реалізації свого злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди, не тільки вчиняв тиск на потерпілого ОСОБА_7 як керівника РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, а і як на військовослужбовця Збройних Сил України, що є неприпустимим в умовах воєнного часу, та широкомасштабного вторгнення рф на територію України.
Вважаю, що вказані обставини є виключними та застава у межах, визначених Законом у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, тому є необхідність у призначені ОСОБА_5 застави у розмірі, який перевищує вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у розмірі 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому, а також під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання, з підстав необґрунтованості підозри.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пункт 4 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, проте на розгляді в суді перебуває обвинувальний акт відносно нього, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 . саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, на час розгляду клопотання обгрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.06.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 01.07.2022; матеріалах виконаного доручення прокурора Вінницької окружної прокуратури від 24.06.2022; розсекреченими матеріалами НСРД; протоколами оглядів від 01.07.2022; іншими матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, враховує матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

В судовому засіданні прокурором було доведено ризиків, передбачених п.п.. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

На даний час досудове розслідування триває, у рамках якого заплановано проведення ряду слідчих (розшукових) дій, у тому числі пов`язаних з отриманням інформації та документів з ряду джерел. У органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 який веде активну громадську діяльність, шляхом використання своїх особистих знайомств та зв`язків матиме змогу знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
ОСОБА_5 є керівником громадської організації «Комітет безпеки руху», що займається висвітленням в засобах масової інформації, у тому числі, проблем діяльності органів Національної поліції, починаючи з лютого 2022 року шляхом навмисної публікацій в засобах масової інформації негативних статей, які дискредитують та негативно висвітлюють діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його працівників та керівництво чинив тиск на потерпілого ОСОБА_7 , який являється діючим начальником вказаного відомства.
Крім того, ОСОБА_5 достовірно відомо, що потерпілий ОСОБА_7 на даний час мобілізований та призваний до лав Збройних Сил України та в умовах воєнного часу, виконує обов`язок перед своєю країною, як військовозобов`язаний та законослухняний громадянин. Однак незважаючи на це, ОСОБА_5 допускав використовувати вказані обставини з метою дискредитації ОСОБА_7 як керівника Сервісного центру та військовослужбовця, що є неприпустимим в умовах воєнного часу, та широкомасштабного вторгнення рф на територію України. Крім того, на даний час, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, при цьому відносно нього, на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 за обвинуваченням у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
ОСОБА_5 , переслідуючи власні незаконні інтереси, як керівник громадської організації, що займається висвітленням в засобах масової інформації, у тому числі, проблем діяльності органів Національної поліції, шляхом публікацій в соціальній мережі Facebook та інших засобах масової інформації, статей, які дискредитують та негативно висвітлюють діяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області, у тому числі його керівництво та працівників, здійснював підрив довіри населення до роботи органів державної влади. Крім цього, суд наголошує, що вказана діяльність здійснювалась в умовах воєнного часу, та широкомасштабного вторгнення рф на територію України. Додатково суд наголошує, що ОСОБА_5 було відомо, що потерпілий ОСОБА_7 на даний час мобілізований та призваний до лав Збройних Сил України та в умовах воєнного часу, виконує обов`язок перед своєю країною, як військовозобов`язаний та законослухняний громадянин. Однак незважаючи на це, ОСОБА_5 здійснював дискредитацію ОСОБА_7 як керівника Сервісного центру та військовослужбовця.
Вказані дії підозрюваного прямо зачіпають соціальні інтереси та цінності суспільства, а тому вимагають від суду більшої суворості в їх оцінці.
Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч.3 ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, суд встановлює, що застава у зазначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, який перевищує вісімдесят прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити заставу у розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 520 000 (п`ятсот двадцять тисяч) гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_5 тобто з 10:30 год 07.07.2022 р. до 10:30 год 04.09.2022р.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 200 (двухсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 520000 (п`ятсот двадцять тисяч) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницкій області, МФО 820 172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на неї обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя