ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1052/22 Справа № 209/2383/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 було продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 квітня 2022 року включно.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, за одне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі до 6 років.

Суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 має непогашену судимість, що свідчить про можливість вчинення ним нового кримінального правопорушення, а також знаходячись на волі обвинувачений може впливати на покази свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, тому ризики, передбачені п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції у своєму рішенні належним чином не встановив та не обґрунтував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. ст. 177 КПК України.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 , до застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мав неофіційне місце роботи, має постійне місце проживання та реєстрації у м.Кам`янське.
Захисниця наголошує, що у суді першої інстанції допитані більшість свідків, потерпіла особа, інші особи (другий потерпілий та свідок), без зазначення поважних причин, не з`являються до суду.
Захисниця зазначає, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України є безпідставним.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від суду, до застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він з`являвся за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, привід до нього не застосовувався, у розшук не обявлявся, наміру виїхати за кордон також не має.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден з учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, які відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає доводи захисника щодо відсутності ризику переховування обвинуваченого, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 , до застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мав неофіційне місце роботи, має постійне місце проживання та реєстрації, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_7 , може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, він раніше притягувались до кримінальної відповідальності, а також має непогашену судимість, яка не знята у встановленому законом порядку, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 , оскільки питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст. ст. 84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4