Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/422/22
номер провадження 1-кс/695/363/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області Ватажок- ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання дізнавача сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 15.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання Золотоніського районного відділу поліції ГУНП Черкаськiй області за процесуального керiвництва Черкаської спецiалiзованоi прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону проводиться дізнання у кримінальному провадженні №0000037 вiд 15.12.2021 за ознаками кримiнального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 KK України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 25.06.2004 по 31.10.2011 ОСОБА_5 , проходячи вiйськову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді начальника служби пально-мастильних матеріалів вказаної військової частини, згiдно з ордером на жиле приміщення серії XМО № 002742 від 15.03.2007 отримав однокімнатну квартиру житловою площею 31,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №252 від 30.06.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира полку з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №163 від 18.07.2016 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної частини та поставлено на всі види забезпечення та згідно з наказом командира вiйськової частини НОМЕР_2 № 176 вiд 03.08.2016 ОСОБА_5 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Так, ОСОБА_5 , будучи вiйськовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні «підполковник», на посаді заступника командира полку з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, шляхом обману, у порушення вимог ст. 124 ЖК Української РСР, та п.п. 21, 22, 23, 25 Роздiлу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 380, п. 6 Порядку виплати компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спецiального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найм) ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 450 вiд 26.06.2013, 07.03.2019 подав командиру військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою АДРЕСА_3 рапорт на виплату грошової компенсації за піднайм (найм) житла від 07.03 2019 та вказав, що утримувану за попереднім місцем проходження служби жилу (службову) площу здав, однак, згiдно з листом КЕВ міста Хмельницький №577/7/5203 вiд 08.12.2021, ОСОБА_5 станом на 07.12.2021 вказану квартиру не здав. На підставі чого, у період з 01.03.2019 по 31.01.2021, останньому безпідставно нараховано та виплачено грошову від компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення на суму 59 204 грн 44 коп, що підтверджується висновком експерта №CE-19/124-22/1914-EK 22.04.2022. Чим завдав збиткiв вiйськовій частині А1402, на вказану суму.

27 червня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні закінчується 30.06.2022.

Вiдповiдно до листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23-185 вiд 07.02.2022 в єдиному держаному реєстрi транспортних засобів за гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспортні засоби: Kia Rio, седан, BX 5617 BB, VIN НОМЕР_3 , 2003 року випуску, та ВАЗ 2107, седан, BX 6219 AB, НОМЕР_4 , 1991 року випуску.

Як зазначено у клопотанні оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не відшкодував завдані збитки у сумі 59 204 грн 44 коп, виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, а саме на автомобіль Kia Rio, седан, НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_3 , 2003 року випуску, та автомобіль ВАЗ 2107, седан, НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , 1991 року випуску.

З огляду на наведені обставини дізнавач за погодженням з прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 звернувся з даним клопотанням до суду.

Прокурор та дізнавач у судове засідання не прибули. Прокурор надав перед початком судового засідання заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності. На задоволенні клопотання наполягає.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання також не прибув, надавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, а також надані перед початком судового засідання матеріали кримінального провадження слідчий суддя зазначає про таке.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Золотоніського районного відділу поліції ГУНП Черкаськiй області за процесуального керiвництва Черкаської спецiалiзованоi прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону проводиться дізнання у кримінальному провадженні №0000037 вiд 15.12.2021 за ознаками кримiнального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 KK України, в ході досудового розслідування якого встановлено, що ОСОБА_5 у період з 01.03.2019 по 31.01.2021 безпідставно нараховано та виплачено грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення на суму 59 204 грн 44 коп, що підтверджується висновком експерта №CE-19/124-22/1914-EK від 22.04.2022.

27 червня 2022 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вiдповiдно до листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23-185 вiд 07.02.2022 в єдиному держаному реєстрi транспортних засобів за гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспортні засоби: Kia Rio, седан, BX 5617 BB, VIN НОМЕР_3 , 2003 року випуску, та ВАЗ 2107, седан, НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , 1991 року випуску.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями частини шостої ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на вказані вище автомобілі, є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на транспортні засоби шляхом заборони їх відчуження будь-яким способом, їх приховування, підміну, пошкодження, знищення або вчинення інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 2, 7, 94, 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на автомобіль Kia Rio, седан, BX 5617 BB, VIN НОМЕР_3 , 2003 року випуску, та на автомобіль ВАЗ 2107, седан, НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , 1991 року випуску, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000037 вiд 15.12.2021 у вчиненні кримiнального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 KK України, та заборонити останньому відчуження даних транспортних засобів будь-яким способом, їх приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Попередити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_6