Справа № 559/764/22
Провадження № 1-кс/559/106/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" квітня 2022 р. м. Дубно

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 04.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:
старший слідчий СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваній в виді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 04.04.2022 близько 15:00 год, з метою незаконного проникнення до будинку, представилася працівником служби газу, та в результаті вказаних шахрайських дій проникла до будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , де скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти в сумі 4000 гривень, що належать ОСОБА_9 . Перевівши викрадені грошові кошти у своє протиправне володіння, ОСОБА_5 , через вхідні двері покинула приміщення будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану. 12.04.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останньою процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В клопотанні зазначається, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення).

У судовому засіданні прокурор, якого підтримав старший слідчий, просив задовольнити клопотання в повному обсязі, зазначивши, що м`якший запобіжний захід не забезпечить нівелювання ризиків, які покладено в основу даного клопотання.

Захисник ОСОБА_6 , якого підтримала підозрювана ОСОБА_5 , підтримав клопотання прокурора. Однак просив застосувати даний запобіжний захід на 30 діб, так як у підозрюваної є діти.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить таких висновків.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п. 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, передбачено ст. 194 КПК України.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Однак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Суд бере до уваги та в сукупності оцінює докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, які підтверджуються вагомістю наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема протоколами допиту потерпілої та свідків, протоколами пред`явлення для впізнання; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її виною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; характер та суспільна небезпека інкримінованого злочину та режим воєнного стану у державі, під час якого вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд звертає увагу на встановленні кількох обставин, які досліджені та оцінені в сукупності, на яких ґрунтуються ризики, а не лише тяжкості покарання.

Однак, слідчий суддя не приймає як обґрунтованість наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання даному кримінальному провадженню іншим чином. Яке обґрунтоване тим, що підозрювана може переховуватися у різних місцях, зокрема м. Києві, що може перешкодити здійсненню досудового слідства у визначені КПК України строки, так як ризик такого переховування визначено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак інших обґрунтувань прокурором по вказаному підтвердженню наявності ризику п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не зазначено.

Суд вважає, що суспільний інтерес в даному випадку полягає в необхідності забезпечення виконання завдань кримінального провадження, якими відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Тому, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_5 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначених ризиків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, слідчий суддя зазначає про відсутність будь-яких підстав визначення строку такого запобіжного заходу у меншому розмірі, а наявність дітей, про яких зазначив захисник, не нівелює необхідності застосування саме такого строку дії запобіжного заходу.

Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

В той же час, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Так, згідно з частиною 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 7 ст. 182 КПК України вказує на те, що у випадках, передбачених частинами 3-4 ст. 183 цього кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту статті 202 ч. 4, ч. 5 КПК України слідує, що підозрюваний звільняється з-під варти негайно, але не більше протягом одного робочого дня після внесення застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою; після отримання та перевірки документа, підтверджуючого факт внесення застави - та уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частина 3 статті 182 КПК України зазначає, у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюється уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Таким чином відповідно до вище перелічених статей суд вважає за необхідне при винесенні ухвали щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, а саме 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 грн, яку ОСОБА_5 має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, після чого вона може бути звільнена з-під варти та на неї можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України і буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Але у випадку невиконання вище перелічених обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183,184, 194, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання старшого слідчого СВ Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 04.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 10 червня 2022 року включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України встановити ОСОБА_5 заставу в розмірі 49 620 гривень, яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою. При цьому сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ України, отримувач коштів - ТУ ДСА України в Луганській області, ЄДРПОУ - 26259988, банк отримувач ДКСУ м. Київ, МФО - 820172 , рахунок отримувача - UA0010559; призначення платежу: застава згідно КПК по справі №____ від_____(П.І.П.), назва суду .

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатись такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення зазначеної застави, покласти на підозрювану наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає, перебуває чи зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

В разі внесення застави, вище перелічені обов`язки, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

Підозрюваному роз`яснюється положення п. п. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000109 від 04.04.2022.

Копію ухвали вручити підозрюваній негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1