Справа № 461/1577/22
Провадження № 1-в/461/39/22
18.03.2022 року м. Львів
Суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання представника заявника ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3 , про звільнення від кримінальної відповідальності,
Представник заявника ОСОБА_2 захисник ОСОБА_3 звернулася до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, та звільнення засудженого ОСОБА_2 19.10.1976 р. від відбування покарання у виді позбавлення волі із подальшим зарахуванням до лав Збройних сил України чи Територіальної оборони м. Києва.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Як вбачається з поданого клопотання 31.03.2020 р. Святошинським районним судом м. Києва було постановлено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинренні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та остаточно з врахуванням ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.
При цьому, як стверджує заявник, засуджений ОСОБА_2 перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, який територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, тобто територіальна підсудність визначена за місцем відбування покарання Шевченківський районний суд м. Києва.
Відповідно до п. 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 03.03.2022 р.) у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.
Крім того, заявником чітко вказано у клопотанні, що питання про підсудність справ Шевченківського районного суду м. Києва чи Святошинського районого суду м. Києва до іншого суду не вирішувалося, однак вважає, що вказане клопотання підлягає розгляду Галицьким районним судом м. Львова.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Розгляд справи саме судом, встановленим законом, є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, та звільнення засудженого ОСОБА_2 19.10.1976 р. від відбування покарання, має відбуватись з дотриманням певних умов.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;
2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;
3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;
4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Враховуючи імперативні положення законодавства, розгляд вказаного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, та звільнення засудженого ОСОБА_2 19.10.1976 р. від відбування покарання, не підсудне Галицькому районному суд м. Львова, оскільки питання про підсудність справ Шевченківського районного суду м. Києва чи Святошинського районного суду м. Києва до Галицького районного суду м. Львова суду не вирішувалося у встановленому чинним законодавством порядку.
У зв`язку з викладеним, приходжу до висновку, що клопотання представника заявника ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальностіта звільнення засудженого ОСОБА_2 19.10.1976 р. від відбування покарання, слід повернути заявнику.
Одночасно суд роз`яснює заявнику про те, що таке рішення суду не вирішує його клопотання по суті та не обмежує його доступ до правосуддя та право на звернення з вказаним клопотанням до належного суду, визначеного ч. 2 ст. 539 КПК України.
Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суддя, -
Клопотання представника заявника ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальностіта звільнення засудженого ОСОБА_2 19.10.1976 р. від відбування покарання, - повернути заявнику.
Копію ухвали разом з клопотанням та доданими до нього матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1