Справа № 585/601/22
Номер провадження 1-в/585/75/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
03 червня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)»,

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить визнати порушення ст. 87 КВК України, зарахувати у строк відбутого за вироком апеляційного суду Одеської області від 23.02.2005 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк перебування у СІЗО у період з 06.09.2004 р. по 22.07.2009 р. у співвідношенні один день перебування у СІЗО за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 прийняти участь не побажав, відмовившись вийти на відео конференцію, про мотиви відмови не повідомив.

Захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання ОСОБА_5 , оскільки тримання в СІЗО після набрання вироком відносно ОСОБА_5 , фактично є триманням його в умовах попереднього ув`язнення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засудженому вже зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а перебування в СІЗО після набрання вироком законної сили є строком відбування покарання, тому не підлягає зарахуванню.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2005 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі (а.с. 15-16).

Ухвалою Верховного Суду України від 21 червня 2005 року вирок апеляційного суду Одеської області залишено без змін (а.с. 17).

Таким чином, вирок апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2005 року набрав законної сили 21 червня 2005 року, що стверджується також розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с. 18).

Згідно довідки ДУ «Роменська ВК № 56» ОСОБА_5 станом на 25.04.2022 року відбув 18 років 5 місяців 3 дні позбавлення волі, перебував під вартою з 06.09.2004 року по 21.06.2005 року (а.с. 14).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2018 року у строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 6 вересня 2004 року по день набрання вироком законної сили - 21 червня 2005 року з розрахунку, що відповідно ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, з урахуванням відбутого покарання (а.с. 19). З цієї підстави клопотання засудженого ОСОБА_5 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення за вказаний період, задоволенню не підлягає.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення за період з 21.06.2005 року по 08.07.2009 року у строк відбування покарання, відмовлено (а.с. 20).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, відмовлено (а.с.21).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2022 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, у період з 21.06.2005 р. по 08.07.2009 р., відмовлено (а.с. 22).

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017 року), яка підлягає застосуванню при вирішенні даного клопотання, на підставі правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18, згідно якого якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Тобто, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Термін з 22.06.2005 року по 22.07.2009 року також не підлягає зарахуванню ОСОБА_5 у строк відбування покарання, оскільки перебування в СІЗО після набранням вироком законної сили не є попереднім ув`язненням, а являється строком відбування покарання у виді позбавлення волі, що випливає зі змісту ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення». Так, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Тобто законодавець чітко визначив момент закінчення попереднього ув`язнення - набрання вироком законної сили, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Судом досліджено матеріали особової справи ОСОБА_5 , які вказують на те, що у період з 22.06.2005 року по 22.07.2009 року, тобто після набрання вироком законної сили, він перебував в умовах Одеського СІЗО:

26.06.2009 надано дозвіл направити із Одеського СІЗО до дільниці при ВК-56 для подальшого відбування покарання засуджених до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 (о.с. т. 1 ч. 1 а. 23).

З довідки-витягу з особової справи ОСОБА_5 вбачається, що вона сформована 02.07.2009 року, де зазначено, що даний засуджений прямує до Роменської ВК 56 (о.с. т. 1 ч. 2 а 87).

З характеристики вбачається, що ОСОБА_5 прибув до Роменської ВК 56 04.10.2009 року (о.с. т. 1 ч. 2 а 153).

Хоча ст. 87 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Проте, посилання ОСОБА_5 на судові рішення (а.с. 3-4, 53-55, 56-59) не впливають на висновки суду про відмову у задоволенні клопотання в частині зарахування строку перебування в СІЗО з 22.06.2005 року по 22.07.2009 року як строку попереднього ув`язнення, виходячи з наступного.

Джерелом права в Україні є нормативно-правовий акт, тому прецедент, встановлений рішенням одного суду не має обов`язковості для застосування в аналогічних правовідносинах іншим судом, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, судові рішення, надані ОСОБА_5 не мають обов`язкової сили при розгляді його клопотання, а висновків Верховного Суду з приводу зазначених правовідносин на час розгляду клопотання не існує.

Крім того, до правовідносин з приводу перерахування строку перебування ОСОБА_5 в СІЗО м. Одеси після набрання вироком законної сили не можуть бути застосовані норми п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України (під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку), оскільки відповідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ N 11 від 21.12.90 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться: а) про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; б) про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; в) про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо.

Тобто, під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про поновлення в правах особи, обмежених під час кримінального провадження, якщо таке поновлення не було зроблено судом при ухваленні виправдувального вироку; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку; про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно; про дол. речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду; про заходи піклування про неповнолітніх, непрацездатних і збереження майна засудженого, якщо у вироку немає такого рішення, тощо.

У своєму ж клопотанні ОСОБА_5 фактично ставить питання про застосування норм Закону України «Про попереднє ув`язнення», до правовідносин, які чинним законодавством не врегульовані (перебування в умовах, що відповідають умовам тримання під час попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили), тобто фактично мова йде про застосування аналогії закону, що прямо заборонено ч. 4 ст. 3 КК - «Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено».

Оскільки у Загальній частині Кримінального кодексу представлено норми загального значення, які визначають основи кримінальної відповідальності, надають поняття злочину, визначають види та межі покарання за злочини, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання та ін., до правовідносин, урегульованих ч. 5 ст. 72 КК України не можуть бути застосовані норми ЗУ «Про попереднє ув`язнення», навіть якщо ними регулюються схожі правовідносини.

На підставі викладеного в частині клопотання про зарахування терміну з 22.06.2005 року по 22.07.2009 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку «день за два» також слід відмовити.

При цьому, з метою захисту прав засудженого та з урахуванням Рішення ЄСПЛ «Буглов проти України», суд вважає за доцільне роз`яснити засудженому ОСОБА_5 право звернутись до суду окремим клопотанням в порядку ст. 537 КПК України про оскарження дій працівників (посадових осіб) СІЗО м. Одеси з приводу порушення вимог ст. 87 КВК України з 22.06.2005 року до22.07.2009 року та визнання порушення ст. Конвенції «Втручання в особисте життя» та призначити справедливу компенсацію завданої шкоди.

Керуючись ч. 4 ст. 3, ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року, ст.ст. 537, 539 КПК України,

СУД П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено 06 червня 2022 року об 11 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1