Справа № 495/1472/22
№ провадження 1-кс/495/553/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката - ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 18.03.2022 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 12.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
12.03.2022 Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області зареєстровано повідомлення Служби безпеки України про те, що громадяни (відомості про якого не підлягають розголошенню, у відповідності до ст. 222 КПК України) умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з початку російського вторгнення на територію України, активізував свою діяльність у забороненій на території України соціальній мережі «Однокласники» стосовно дискримінації Збройних Сил України, схвалення політики Російської Федерації щодо проявів збройної агресії по відношенню до України та пропаганди воєнних дій проти України.

В ході проведення невідкладних першочергових слідчих розшукових дій встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та з метою безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за місцем мешкання останнього, у період часу з 17:50 по 19:55 17 березня 2022 року, проведений невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено:

- ноутбук «ASUS Vivo Book» Model:TM420I S/N:LANOLP024126433, упакований до сейф-пакету №SUD3060322, належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зовнішній жорсткий диск «Verbatim» S/N:301095, упакований до сейф-пакету №INP1010849, належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- жорсткий диск «Seagate» S/N:WL1H54CS, упакований до сейф-пакету №INP1010848, належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- смартфон «Samsung Galaxy Note 20 Ultra» S/N:R58N73X866X, упакований до сейф-пакету №INP1010847, належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ноутбук марки «ASUS G713IH-HX008» S/N:M5NRKD03002321F з зарядним пристроєм, упакований до сейф-пакету №INP4001730, належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зарядний пристрій до ноутбуку «ASUS Vivo Book» Model:TM420I, упакований до сейф-пакету №SUD2009337.

З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

Позиції сторін.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власники майна а також їх представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання з`явились, надали заперечення на клопотання, з якого вбачається що в діях власників майна відсутній склад кримінального правопорушення, протокол обушку є недопустимим доказом, оскільки зазначена слідча дія не будучи невідкладною проводилась без ухвали слідчого судді, не доведено мету накладення арешту та порушено порядок визнання зазначеного майна речовим доказом.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні слідчий просив на підставі положень ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170-172 КПК України накласти арешт на ноутбук «ASUS Vivo Book» Model:TM420I S/N:LANOLP024126433, зовнішній жорсткий диск «Verbatim» S/N:301095, жорсткий диск «Seagate» S/N:WL1H54CS, смартфон «Samsung Galaxy Note 20 Ultra» S/N:R58N73X866X, ноутбук марки «ASUS G713IH-HX008» S/N:M5NRKD03002321F з зарядним пристроєм, зарядний пристрій до ноутбуку «ASUS Vivo Book» Model:TM420I.

Як вбачається з протоколу обшуку вказане майно було вилучено 17.03.2022 в ході проведення зазначеної слідчої дії та постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області на підставі положень ст.ст. 40, 110, ч.4 ст.168 КПК України визнано речовим доказом.

В судовому засіданні адвокатом надано заперечення в якому він зазначив:

1. Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 110 КК України. Згідно фабули кримінального правопорушення у кримінальному провадженні «зареєстровано повідомлення СБУ про те, що громадяни умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України з початку російського вторгнення на територію України, активізував свою діяльність у забороненій на території України соціальній мережі «Однокласники» стосовно дискримінації Збройних Сил України, схвалення політики Російської Федерації щодо проявів агресії по відношенню до України та пропаганди воєнних дій проти України». Однак, відомостей про вчинення таких дій з боку ОСОБА_3 чи інших осіб матеріали справи не містять, такі обставини фактично не мали місце та досудовим розслідуванням зворотне не встановлено.

2. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

3. Проведена органами досудового розслідування слідча дія не була невідкладною, а тому згідно з нормами ч. 2 ст. 234 КПК України такий обшук мав здійснюватися лише на підставі ухвали слідчого судді.

4. Слідчим не зазначено завдання (ціль, мету), для виконання (досягнення) якої слідчий просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити таке майно.

5. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту зазначено, що вилучене у ОСОБА_9 майно є «речовим доказом по матеріалам кримінального провадження, і предметом посягання». В порушення вимог закону вилучене слідчим під час огляду місця події рухоме майно не сфотографоване, до протоколу огляду фотографії не додані та в матеріалах справи відсутні, що нівелює правовий статус вилученого майна як речового доказу.

6. Арешт майна призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В судове засідання адвокатом надана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець, вид економічної діяльності 70.22 консультування з питань комерційної діяльності і керування.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено як саме зазначене майно співвідноситься із завданням арешту майна, тобто запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Постанова слідчого про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України майно визнано речовим доказам, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0000316 від 12.03.2022 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1