Справа № 308/8321/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000088, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000088, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.
В обґрунтування клопотання представник посилається на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 19.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 та ч. 4 ст. 410 КК України. 19.05.2022 року прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 проведено особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого у підозрюваного вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до паперового конверту коричневого кольору із підписами понятих та учасників слідчої дії.
Захисник вказує, що постановою прокурора від 20.05.2022 року посвідчення водія визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження, а ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 року з метою збереження речових доказів на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 накладено арешт із забороною користуватися та розпоряджатися ним.
Захисник зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2022 року №42 рядового ОСОБА_5 призначено водієм відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 . Проведення слідчих дій та експертних досліджень з посвідченням водія, виданим на ім`я ОСОБА_5 , не вчиняються. Оскільки жодного доказового значення посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_5 , у вказаному кримінальному провадженні не має, відтак, на даний час потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня.
Разом із тим, як зазначає захисник, посвідчення водія необхідне ОСОБА_5 для виконання ним своїх службових обов`язків за посадою водія та для задоволення власних потреб у самостійному пересуванні транспортними засобами.
Вказує, що накладення арешту на посвідчення водія із забороною користуватися та розпоряджатися ним надмірно обмежує ОСОБА_5 у можливості реалізації спеціального права наданого йому, а саме: у праві керування транспортними засобами. З урахуванням того, що посвідчення водія не містить на собі слідів кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня та таке посвідчення повинно бути повернуте власнику.
На підставі наведеного, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2022 року на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 або уповноваженому представнику.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримала та просила скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на посвідчення водія.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання та скасування арешту накладеного на посвідчення водія.
Заслухавши думку захисника підозрюваного, прокурора, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000088, відомості про яке 19.05.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт із забороною користування та розпорядження на телефон марки OUKITEL чорного кольору; телефон марки HUAWEI чорного кольору; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено до паперового конверту коричневого кольору із підписами понятих та учасників слідчої дії.
Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що доводи захисника підозрюваного, викладені в клопотанні про скасування арешту, є обґрунтованими та встановлено, що у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022року (справа № 308/6111/22), на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , відпала потреба, у зв`язку з чим подане клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000088, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 року (справа № 308/6111/22) на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , який поміщено до паперового конверту коричневого кольору із підписами понятих та учасників слідчої дії.
Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 або уповноваженому представнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 07 липня 2022 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1