Справа № 304/1440/22 Провадження № 1-кп/304/198/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 19 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження № 0000024 від 19 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України через не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Мотивує клопотання тим, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали вказаного кримінального провадження, під час досудового розслідування якого встановлено, що 18 січня 2017 року надійшло повідомлення представника ТОВ «Форестер Закарпаття» ОСОБА_5 про те, що у листопаді 2016 року проведено зміну керівника вказаного товариства та після інвентаризації наявного на орендованій території в селі Сімер по вулиці Будівельників Перечинського району майна, виявлено відсутність устаткування. Прокурор вказує, що під час досудового розслідування проведеного ряд слідчих дій, однак особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не встановлено. Так, допитана під час здійснення досудового розслідування ОСОБА_6 показала, що у вересні 2015 року вона стала учасником, засновником та директором ТОВ «Форестер Закарпаття», однак жодні матеріальні цінності їй передані не були, при проведенні інвентаризації вона також присутня не була, а тому про достовірність складених за результатами такої документів стверджувати не може. Територія, де зберігалися належні товариству транспортні засоби у селі Сімер по вул. Будівельників ніким не охоронялася, а задня частина взагалі не огороджена, доступ був вільний. На її думку техніку забрав ОСОБА_7 після того як став директором товариства, оскільки техніка була у дуже поганому стані та несправна, а він, організувавши ремонт такої, після цього вивозив транспортні засоби з території товариства протягом місяця. Крім цього ОСОБА_6 вказала на те, що будучи директором товариства, подавала до правоохоронного органу заяву про проникнення на територію товариства та крадіжку матеріальних цінностей. У свою чергу допитаний ОСОБА_7 повідомив, що місцезнаходження техніки йому невідоме. Відтак прокурор у клопотанні зазначає, що хоча органом досудового розслідування неодноразово надавалися доручення працівникам ВПК в Закарпатській області К УДК НП України та Перечинського відділення поліції, неодноразово допитано ряд свідків, зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , неодноразово надавалися орієнтування територіальним органам поліції з метою встановлення причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення осіб, однак особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не встановлено, повідомлення про підозру у межах кримінального провадження не здійснювалося, на даний час така можливість вичерпана, а тому, посилаючись на норми кримінального процесуального закону просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Судом встановлено, що Перечинським відділенням поліції Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 18 січня 2017 року за повідомленням ОСОБА_5 про можливе вчинення кримінального правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 191 КК України.

На даний час з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення минуло понад п`ять років.

Як видно з матеріалів досудового розслідування, наданих у розпорядження суду, жодна особа у цьому кримінальному провадженні як підозрюваний допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено. Таким чином у цьому провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи, що з 18 січня 2017 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, минуло більше п`яти років, строк притягнення до кримінальної відповідальності, встановлений ст. 49 КК України, закінчився 19 січня 2022 року.

Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора (абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд при розгляді клопотання враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що органом досудового розслідування здійснювалися дії спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також щодо встановлення особи, винної у його вчиненні. Разом з тим, жодній особі в рамках вказаного кримінального провадження підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину) не повідомлено.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, Верховний Суд в ухвалі від 09.08.2021 в справі № 682/915/21, зазначив, що за змістом ст. 284 КПК умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою (а саме не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення) є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. За наявності всіх визначених законом підстав, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

З огляду на викладене та те, що на час розгляду клопотання винну у вчиненні вказаного кримінального правопорушення особу не встановлено, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання процесуальних витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 статті 126 цього Кодексу визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) висловлено правову позицію, за якою ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відтак, за відсутності будь яких клопотань учасників кримінального провадження щодо процесуальних витрат, а також невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, долю процесуальних витрат суд не вирішує.

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 284, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 19 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1