Справа № 577/2909/22
Провадження № 1-кс/577/1006/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" серпня 2022 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 від 23 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2022 року слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що 23 серпня 2022 року близько 21 години ОСОБА_6 , перебував за місцем проживання свого зятя ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_8 вжив спиртні напої.

Під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 , який вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 виникла суперечка, під час якої ОСОБА_6 дістав з кишені розкладний ніж та, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , умисно наніс останньому один удар лезом ножа у живіт, тобто у ділянку розташування важливих органів людина, внаслідок чого ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 був госпіталізований до хірургічного відділення КНП КНР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова», де був невідкладно прооперований.

Відомості за вказаним фактом 23 серпня 2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

24 серпня 2022 року о 00 год 10 хв ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 24 серпня 2022 року його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 23 серпня 2022 року та 24 серпня 2022 року; протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24 серпня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 24 серпня 2022 року; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 25 серпня 2022 року, який на місці продемонстрував обставини вчинення ним злочину, а також іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Слідчий для обґрунтовання підстав застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, посилається на те, що під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать наступні обставини: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі; раніше декілька раз притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок та грабежів, відбував терміни ув`язнення у місцях позбавлення волі, та звільнившись на шлях виправлення не став.

Крім того, за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, тривалий час офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать наступні обставини: потерпілий ОСОБА_7 фактично проживає по сусідству з підозрюваним ОСОБА_6 та є його близьким родичем, а тому підозрюваний може чинити тиск на потерпілого з метою примусити останнього для зміни своїх показань.

У зв`язку з цим, з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали і прохають його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 не оспорює обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надавши показання, що він повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Він не бажав таких наслідків від своїх дій та після нанесення ОСОБА_7 удару ножем у живіт саме він викликав екстрену (швидку) медичну допомогу і зателефонував до поліції. До приїзду працівників Конотопського РВП ГУНП в Сумській області він перебував на місці події, розповів про обставини заподіянні ним 24 серпня 2022 року ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді ножового поранення. З його участю вже проводилися слідчі дії, під час яких він також детально розповів про обставини, за яких 24 серпня 2022 року заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження. При застосуванні до нього запобіжного заходу прохає врахувати, що він має постійне місце проживання та з 2013 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Він дійсно не працює, але це пов`язане з тим, що у січні 2022 року він переніс мікроінфаркт, а тому постійно погано себе почуває. Крім того, він мав вирішувати питання про встановлення йому групи інвалідності, але у зв`язку із запровадженням воєнного стану відклав вирішення вказаного питання на більш пізній термін. Він вже не вживає спиртні напої з січня 2022 року, а 23 серпня 2022 року випив лише 40 г. горілки, що і призвело до таких наслідків. Прохає застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного та вважає, що слідчим та прокурором не надано доказів того, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад, цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти встановленим під час досудового розслідування ризикам.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, приходить висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 24 серпня 2022 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та обгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду місця події від 23 серпня 2022 року та 24 серпня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 24 серпня 2022 року; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 25 серпня 2022 року та іншими доказами в їх сукупності.

На думку слідчого судді вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів щодо їх достатності.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

ОСОБА_6 не оспорює обгрунтованість повідомленої йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор уточнили, що ними під час досудового розслідування ними встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а посилання у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є помилковим. Обставини, наведені для обгрунтування вказаного ризику, а саме, тяжкість злочину та обставина, що ОСОБА_6 раніше судимий, обгрунтовують ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, за вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

ОСОБА_6 ніде не працює та не має постійного джерела доходів, вчинив інкримінований йому злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим надано докази, наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що ОСОБА_6 може вдатися до відповідних дій, зокрема, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

В той же час посилання слідчого та прокурора на ту обставину, що ОСОБА_6 раніше декілька раз притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнившись на шлях виправлення не став, не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

ОСОБА_6 дійсно раніше був засудженим та звільнився з місць позбавлення волі 25 травня 2013 року по відбуттю терміну покарання.

Слід зазначити, що судимість має строковий характер. У законі визначено, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлено підстави її припинення (погашення судимості та її зняття).

Водночас як погашення, так і зняття судимості, пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України, вважається раніше не судимим, а тому не повинен відчувати жодних негативних наслідків своєї колишньої судимості.

Крім того, у самому клопотанні слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_6 раніше не судимий.

Слідчий суддя також вважає, що в судовому засіданні не встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 буде незаконно впливати на потерпілого (свідка) у цьому ж кримінальному провадженні (слідчий при зазначенні ризику вказує, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка, а обгрунтовуючи вказаний ризик зазначає обставини, які свідчать про те, що підозрюваний може впливати на потерпілого ОСОБА_7 з метою примусити останнього до зміни показань).

З наданих стороною обвинувачення доказів вбачається, що ОСОБА_6 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та про обставини його вчинення показав при проведенні 25 серпня 2022 року слідчого експерименту за його участі.

Саме ОСОБА_6 після нанесення ножем удару ОСОБА_7 викликав екстрену (швидку) медичну допомогу та працівників поліції, до приїзду яких залишався на місці події.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та з 2013 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_6 не перебуває, має сталі соціальні зв`язки.

У січні 2022 року ОСОБА_6 був госпіталізований до кардіологічного відділення КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з приводу дифузного кардіосклерозу, відносної мітральної та трикуспідальної недостатності, на даний час страждає на захворювання серця, потребує Д-нагляду сімейного лікаря.

Як вбачається з довідки-характеристики, ОСОБА_6 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із співмешканкою ОСОБА_10 , займається веденням домашнього господарства, відгуки сусідів щодо нього нейтральні.

До клопотання слідчого буда долучена довідка-характеристика з місця проживання ОСОБА_6 , за якою він характеризувався негативно як особа, що зловживає спиртними напоями та веде антигромадський спосіб життя. Проте в судовому засіданні слідчим була надана інша довідка-характеристика, яка вже не містить негативної характеристики щодо особи ОСОБА_6 .

Наявність розбіжностей щодо характеристики особи ОСОБА_6 слідчий пояснив тим, що при отриманні попередньої довідки-характеристики староста Вирівського старостинського округу Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області сплутала ОСОБА_6 з іншою особою, яка тимчасово проживала за місцем проживання останнього.

До суду надана заява потерпілого ОСОБА_7 , в якій він зазначив, що не має будь-яких претензій до ОСОБА_6 , прохає його суворо не карати, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_6 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання та з 2013 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаний будинок належить ОСОБА_10 , яка не заперечує щодо проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги запровадження на території України воєнного стану, а також практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленому слідчим суддею ризику можливо у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що на території України з 24 лютого 2022 року запроваджений воєнний стан, термін дії якого продовжено до 21 листопада 2022 року, а тому ОСОБА_6 слід дозволити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у разі необхідності перебування в укритті під час оголошення повітряних тривог.

ОСОБА_6 був затриманий 24 серпня 2022 року в 00 год. 10 хв.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

За таких обставин Конотопський РВП ГУНП в Сумській області слід зобов`язати негайно доставити підозрюваного ОСОБА_6 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , звільнивши його з-під варти.

Керуючись ст. ст. 131, 176, 177, 181, 183, 193, 194, 196, 202 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 від 23 серпня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у відношенні ОСОБА_6 ,- відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності перебування в укритті під час оголошення повітряних тривог.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 електронний засіб контролю шляхом закріплення на тілі пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 :

1) носити електронний засіб контролю;

2) прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

3) цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, окрім необхідності перебування в укритті під час оголошення повітряних тривог;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 .

Конотопському РВП ГУНП в Сумській області, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити підозрюваного ОСОБА_6 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , звільнивши його з-під варти.

Строк дії ухвали встановити до 23 жовтня 2022 року до 24 год. 00 хв.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що покладені на нього обов`язки застосовуються до 23 жовтня 2022 року до 24 год. 00 хв. У разі необхідності зазначений строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію та обов`язки скасовуються.

Підозрюваному ОСОБА_6 під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, покласти на Конотопський РВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 30 серпня 2022 року о 08 год. 15 хв.

СуддяОСОБА_1