ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/253/22 Справа № 697/1506/20 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 13 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000343 від 16.06.2020 за зміненим обвинуваченням щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 13 травня 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив дати йому можливість бути корисним своїй Державі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що він ні в якому разі не намагається ухилятися від відповідальності за свої дії чи від покарання.

Просить справедливого та неупередженого судового розгляду щодо нього.

Також апелянт зазначив про необхідність, на його думку, зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки, він знаходячись під вартою не може допомогти державі, яка знаходиться у стані війни. Крім того, наголошує, що він у цей тяжкий час нічим не може допомогти свої матері, яка є людиною похилого віку, а він у неї є єдиним сином. Про це все він зазначав під час розгляду клопотання про продовження строку, про те це не було враховано.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 із зазначених у ній підстав, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду та погоджується із ним, про те, що

ризики, які були враховані судом при продовженні запобіжного заходу продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, зокрема ризик переховування від суду та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, виправдовуючи подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, навпаки у військовий час ризик переховування обвинуваченого збільшується.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим посилання місцевого суду на те, що у справі досліджений увесь обсяг доказів і розгляд справи наближається до завершення, проте неможливо закінчити розгляд справи з причини неявки свідка, яка викликана для повторного допиту на задоволення клопотання захисника.

Будь-яких переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених у суді та передбачених ст.177 КПК України (які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, у тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки, він знаходячись під вартою не може допомогти державі, яка знаходиться у стані війни та своїй матері, яка є людиною похилого віку, а він у неї є єдиним сином, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту ухвали вбачається, що місцевий суд під час її постановлення належним чином врахував положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вимоги КПК України та правильно врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про що у ній і зазначив.

Також обвинуваченим або його захисником не надано і належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_8 , а також відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б могли слугувати безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 13 травня 2022 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: