У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , тимчасово проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000315.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.09.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Підозрюваний ОСОБА_5 просить змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі домашній арешт в нічний час доби із забороною залишати житло або особисте зобов`язання, із покладенням наступних обов`язків:
прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
не відлучатися із м. Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та роботи;
утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками по кримінальному провадженню;
здати (у разі наявності) на зберігання слідчому документи, що надають право на виїзд з України.
У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави для ОСОБА_5 згідно положень КПК України.

Узагальнені доводи апелянтів.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що у разі зміни запобіжного заходу він буде перебувати за місцем реєстрації у квартирі своєї матері.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням слідчого судді, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, без врахування практики Європейського суду з прав людини.
Вважає, що викладені в повідомленні про підозру обставини, щодо трагічних подій, які мали місце 10.07.2022 р., не відповідають обставинам справи, а відтак стороною обвинувачення невірно кваліфіковано дії її підзахисного за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки фактично їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України.
На думку апелянта, судом не взято до уваги тих обставин, що ОСОБА_5 не мав умислу на позбавлення життя потерпілого; після завдання удару потерпілому не переховувався від поліції, а навпаки дочекався її працівників; намагався разом зі свідком ОСОБА_8 надати першу медичну допомогу; має матір похилого віку, яка є інвалідом 2 групи; має місце мешкання та реєстрації в м. Миколаєві (в квартирі, що належить його матері); до затримання працював неофіційно та мав стабільний дохід.
Наголошує на те, що ризики, встановлені органом досудового розслідування, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, з наступних підстав:
підозрюваний має постійне місце проживання в м. Миколаєві та не має наміру переховуватись від слідства чи суду, що не спростовано стороною обвинувачення, оскільки не надано даних про те, що раніше він переховувався від слідства або суду чи перебував у розшуку;
свідки вже допитані та попереджені про кримінальну відповідальність, а підозрюваний не має наміру та мотиву впливати на них;
інших повідомлень про підозру ОСОБА_5 не вручено.
За наведеного, апелянт вважає, що достатнім заходом для забезпечення виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом ВП № 4 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 10.07.2022 р. до ЄРДР за № 0000315, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2022 р., у денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 з ОСОБА_9 перебували у погребі, розташованому на території фермерського господарства по АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв, точного часу не встановлено, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , на ґрунті давніх неприязних відносин виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 .
З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_5 взяв зі столу кухонний ніж, та, діючи з умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх намірів та бажаючи їх настання, умисно наніс ним удар ОСОБА_10 в область шиї з лівої сторони, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілого.
Після виконання всіх дій, скерованих на позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину.
10.07.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
12.07.2022 р., слідчий СВ ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 звернулась до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного, який офіційно не працює, підозрюється у вчинені злочину у стані алкогольного сп`яніння, міцних соціальних зв`язків не має, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам. При цьому, з урахуванням підстав та обставин, а також наслідків вчинення вказаного злочину, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість не визначати розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів допиту свідків:свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 10.07.2022 р., огляду місця події від 10.07.2022 р., затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 10.07.2022 р.,виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 10.07.2022 р., лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 № 2571 від 11.07.2022 р., та інші матеріали провадження у їх сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Матеріали провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки він знайомий зі свідками та обізнаний про їхнє місце проживання; може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, судимості за якими не погашено, що підтвердив останній у судовому засіданні.

Доводи ж апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про відсутність ризику тиску на свідків, з огляду на їх допит органом досудового розслідування, апеляційний суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Частиною 4 ст. 95 КПК України, передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Отже, лише з моменту надання показань свідками у суді першої інстанції під час розгляду справи та їх повної фіксації на технічному носії такі показання, з огляду на положення ст. ст. 84, 95 КПК України, набувають ознак доказу в кримінальному провадженні.
Окрім того, проведений допит свідків не істотно б зменшив вказаний ризик, зважаючи на встановлену ст. 352 КПК України можливість повторного допиту свідка за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця проживання у м. Миколаєві, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, так як не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням тяжкості, обставин та наслідків кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Всупереч вимогам захисника, апеляційний суд, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вважає, що підстав для застосування останньому відповідного розміру застави не має.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3