Справа № 1-239/2002
Провадження №11/801/4/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляцію адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову Вінницького міського суду від 12.05.2022 року про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови Староміського районного суду від 10.10.2002 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою Вінницького міського суду від 12.05.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови Староміського районного суду від 10.10.2002 року та визнано апеляцію від 12.01.2022 року такою, що не підлягає розгляду.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що з моменту проголошення постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року у ОСОБА_7 було 7 діб для оскарження вказаного рішення, тобто до 17.10.2002 року. Разом з тим, ОСОБА_7 не скористався своїм правом на оскарження постанови у визначений законом строк і звертається до суду для його поновлення майже через 20 років після набрання рішенням законної сили. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відновлення пропущеного строку.

В апеляції адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 порушується питання про скасування оскаржуваної постанови суду та поставлення нової, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 щодо відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що засуджений ОСОБА_7 не був присутнім під час проголошення вказаної постанови, а тому до останнього часу не був обізнаний щодо її існування. З урахуванням вказаних поважних причин ОСОБА_7 був позбавлений можливості подати апеляцію на постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року у строки, встановлені ст. 349 КПК України (в ред. 1960 року).

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію останнього, наполягали на її задоволенні; думку прокурора, яка заперечила проти апеляції адвоката ОСОБА_8 , вказавши на законність оскаржуваного рішення; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція - задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України (в редакції 1960 року), апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим кодексом, може бути подана протягом 15 діб з моменту їх проголошення.

Так, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року), у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявляти клопотання перед судом який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову про відновлення пропущеного строку. За результатами розгляду клопотання, суд виносить ухвалу, постанову, якою відновлює пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Строк на апеляційне оскарження і подання апеляції може бути відновлений тільки, коли він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 по ст. 391 КК України (в редакції 1960 року) закрито на підставі ст. 7 КПК України (в редакції 1961 року) внаслідок зміни обстановки.

Згідно розписки ОСОБА_7 був повідомлений про необхідність явки в судове засідання 10.10.2002 року о 09:30 годині (а.с.№126).

Крім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_7 про ознайомлення з поданням прокурора та згода на закриття кримінальної справи відносно нього за ст. 7 КПК України (1960 року) у зв`язку із зміною обстановки (а.с. №28).

Зі змісту протоколу судового засідання у справі вбачається, що ОСОБА_7 був присутній у судовому засіданні, призначеному на 10.10.2002 року. Постанова у вказаній справі була проголошена 10.10.2002 року. (а.с. №135-136).

Також у матеріалах вказаної справи наявна заява ОСОБА_7 від 21.01.2021 року про отримання ним копії постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року (а.с. №140).

Із клопотанням про апеляційне оскарження постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 10.10.2002 року ОСОБА_7 звернулася лише 12.01.2022 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 349 КПК України 1960 року.

Доводи клопотання з приводу пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду від 10.10.2002 року з поважних причин, колегія суддів не може визнати поважними, оскільки в клопотанні про відновлення пропущеного строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 не навів будь-яких обставин, які б вказували на поважність тривалого пропуску строку апеляційного оскарження.

Колегією суддів не виявлено обставин, що об`єктивно перешкоджали йому вчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду, таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду і обґрунтовано відмовив у відновленні пропущеного строку на подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду від 12.05.2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови Староміського районного суду від 10.10.2002 року та визнано апеляцію від 12.01.2022 року такою, що не підлягає розгляду, - залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4