ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2616/22 Справа № 205/3006/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, було відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений не має заохочень та має вісім дисциплінарних стягнень.
06 квітня 2022 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг розглядалося питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_8 , за результатами якого було відмовлено, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній під час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, що призвело до накладення дисциплінарних стягнень, крім того, раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 у повній мірі не став на шлях виправлення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог захисник засудженого посилається на те, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений характеризується добре, має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до інших засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.
Також, захисник вказує на те, що засуджений має третю групу інвалідності, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою. Вважає, що подальше тримання засудженого у виправній колонії суперечить ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 28 Конституції України, а тому ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року є незаконною та підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_8 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 12 лютого 2021 року. Кінець строку відбування покарання 12 квітня 2023 року.
На момент звернення із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, засуджений із призначений вироком до відбування покарання 2 років 2 місяців позбавлення волі відбув 1 рік 5 місяців 21 день, що складає 2/3 строку.
Проте, за весь час відбування покарання засуджений не має жодного заохочення, при цьому, після прибуття у ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) має аж 8 дисциплінарних стягнень, характеризується негативно, систематично порушує ПВР УВП, один раз поміщувався у ДІЗО.
06 квітня 2022 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг розглядалося питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_8 , за результатами якого було відмовлено, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Таким чином, із вищевикладених характеризуючих даних особу засудженого за час відбування ним покарання, вбачається, що ОСОБА_8 не досяг мети виправлення, передбачених положеннями ст. 50 КК України, поведінка засудженого під час перебування у виправній установі не є сумлінною, оскільки останній постійно порушує ПВР УВП, має дисциплінарні стягнення та поміщувався у ДІЗО, заохочень не має, відповідно до ст. ст. 126, 127 КВК України підвищувати загальноосвітній рівень не бажає, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально корисну активність не проявляє.
Доводи апеляційної скарги захисника засудженого про те, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений характеризується добре, має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що прямо спростовуються наявною в матеріалах особової справи характеристикою засудженого.
Щодо посилань апеляційної скарги захисника на те, що засуджений ОСОБА_8 підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до інших засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається не є виключною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки підтримання соціально-корисних зв`язків із рідними є нормою для соціально адаптованої людини, яка має рідних та близьких, підтримання ввічливих та некофліктних стосунків із іншими засудженими, визнання вини та щире каяття є обов`язковим правилом поведінки для осіб, які відбувають покарання у виправній установі.
Посилання захисника засудженого в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має ІІІ групу інвалідності, також, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, як підстава для скасування ухвали та задоволення клопотання щодо застосування ст. 81 КК України, оскільки ніяким чином не доводять сумлінної поведінки засудженого та досягнення ним мети виправлення, що є обов`язковим критерієм при вирішенні судами питання про умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання. Водночас, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що нормами кримінального законодавства України передбачені підстави для звільнення засуджених від відбування покарання через хворобу за наявності відповідних медичних висновків, складених лікарями за результатом обстеження засуджених.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4