КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 травня 2022 року апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку проведеного 28 жовтня 2021 року у приміщенні приватної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти сумі 1300 (одна тисяча триста) номіналом 100 доларів США.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У ході обшуку по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено 500 (п`ятсот) доларів США неправомірної вигоди, а також грошові кошти у виді 1300 (тисяча триста) доларів США та кошти у розмірі 21100 (двадцять одна тисяча сто) доларів США. Вищевказані кошти постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Наголошує, що у разі постановления обвинувального вироку, суд матиме змогу конфіскувати майно ОСОБА_8 у виді 1300 (тисяча триста) доларів США. Проте, слідчим суддею взято до уваги наявність пояснення батька підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_9 щодо проживання останнього періодично за адресою: АДРЕСА_2 , а також те, що він передав 1300 (тисяча триста) доларів США ОСОБА_8 для лікування внука.

Разом з тим, викладені вище обставини, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наступними доводами та документами. Так, відповідно до довідки Рокитянської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 1597-02-37 від 30 листопада 2021 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в по АДРЕСА_3 .

Відповідно до щорічної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, що міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій та подана 15 березня 2021 року, ОСОБА_8 декларує готівкові кошти у розмірі 95 000 гривень, його дружина - ОСОБА_10 готівкові кошти у розмірі 224 000 гривень, а всього сім`я ОСОБА_8 задекларувала кошти у загальній сумі 319 000 гривень.

За таких обставин, прокурор переконаний, що існують усі необхідні підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань28 вересня 2021 року під № 0000252, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 28 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Того ж дня у приміщенні приватної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 21100 доларів США, 1300 доларів США, 500 доларів США.

Згадані грошові кошти постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_11 від 28 жовтня 2021 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

05 листопада 2021 року начальник відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 1300 доларів США, вилучені під час проведення обшуку за вищевказаною адресою, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що матеріалами клопотання не доведено та не встановлено, яким чином зазначені вище грошові кошти мають відношення до кримінального провадження № 0000252.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно доч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено, що майно на яке прокурор просить накласти арешт було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів у клопотанні прокурора та у постанові про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказане раніше майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що свідчить про формальність згаданої постанови.
Не спростовують такий висновок і доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора.
Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що у разі постановления обвинувального вироку, суд матиме змогу конфіскувати майно ОСОБА_8 у виді 1300 (тисяча триста) доларів США, оскільки метою поданого клопотання є забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, - без задоволення.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку проведеного 28 жовтня 2021 року у приміщенні приватної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти сумі 1300 (одна тисяча триста) номіналом 100 доларів США, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/58851/21-к Справа №11-сс/824/1239/2022 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1