Справа № 204/4175/22
Провадження № 1-і/204/20/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійська Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого, у разі доведення його винуватості в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений є раніше судимим за ч. 1 ст. 307 КК України, отже є підстави вважати, що ризик втечі може бути розцінений ним як менш небезпечна поведінка, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що призведе до відсутності можливості досягнення вимог ст. 2 КПК України в частині притягнення того, хто вчинив злочин до відповідальності в міру своєї вини та, у свою чергу, відновлення соціальної справедливості.

Опитані в ході досудового розслідування кримінального провадження свідки, чиї покази є основоположними для доведення винуватості ОСОБА_5 є мешканцями м. Покровська Донецької області, знайомими обвинуваченого, місцезнаходження яких йому відомо, а тому існує ризик, що в разі обрання щодо нього менш суворого запобіжного заходу, обвинувачений може почати спроби незаконного впливу на зазначених свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз. Крім того, в разі обрання щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу в умовах діючого на теперішній час в Україні військового стану стане неможливо здійснювати належний контроль за поведінкою обвинуваченого, яка характеризується схильністю до вчинення злочинів, у тому числі, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначив про необґрунтованість клопотання посилаючись на те, що наведені прокурором ризики на теперішній час є вичерпаними, а ризик вчинення обвинуваченим нового злочину прокурором не доведено. Просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений у судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити запобіжний захід на домашній арешт, взявши до уваги те, що він має одиноку матір.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 17/0/9-22 від 08 квітня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Судом встановлено, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0001010, внесене до ЄРДР 04.03.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З клопотання прокурора вбачається, що ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2020 та ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 16.01.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6»). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 10.03.2022 та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2022 термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжувався. Наразі обвинувачений ОСОБА_5 евакуйований з місць проведення бойових дій з ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6») в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 є непрацюючим, не одруженим та не має на утриманні малолітніх дітей, таким чином характеризується відсутністю соціальних зв`язків.

Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан.

Обвинувачений зареєстрований та проживає у м. Покровськ, Донецької області, поблизу якого на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація відносно України, може привести до тимчасової окупації міста та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Вказане дає підстави та ймовірність вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.

Крім того, існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в судовому засіданні вказані особи не допитані.

Також, як раніше судима за вчинення умисного злочину особа, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має схильність до зазначеного.

ОСОБА_7 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу для забезпечення рівня його життя. Відтак, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Обраний та продовжений стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжного заходу.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на цей час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Обставин, які б свідчили про те, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на цьому етапі не встановив.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» строком на 60 днів до 28 серпня 2022 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням певних обов`язків відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 01 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1