Провадження № 1-кп/760/1763/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0002885 від 19.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Суд, розглядаючи згідно вимог ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходить з такого.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просила врахувати дані про особу обвинуваченого, тяжкість скоєних ним злочинів.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), обґрунтовуючи яке вказали на відсутність та необґрунтованість ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду, наявність соціальних зв`язків, місця проживання та роботи, а також звернули увагу на тривалий час перебування під вартою та негативні умови утримання в СІЗО.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Підставою для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого його продовження під час судового провадження стало доведення перед судом ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_5 , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків.

Наведені ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні розбою, поєднаного з проникненням до приміщення, а також незакінченому замаху на умисне вбивство, з метою приховання іншого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне; також обвинувачений не має постійного місця проживання у м. Києві, за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження, офіційно не працевлаштований та не має офіційних доходів; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має судимості; є особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство; у кримінальному провадженні не досліджено докази.

Вказані обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого не змінилися. Обсяг та зміст висунутого обвинувачення стосовно обвинуваченого залишився без змін.
Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, що може бути призначене обвинуваченому, тяжкість висунутого обвинувачення в умисних злочинах проти власності, життя та здоров`я особи, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів, а також постійного місця проживання у м. Києві, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з вказаними ризиками обвинувачений ОСОБА_5 , не маючи офіційних та законних доходів, постійного місця проживання за місцем розгляду справи, як особа, якій загрожує суворе покарання на строк до 15 років чи довічне позбавлення волі, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на хід судового розгляду та учасників процесу, а також для забезпечення засобами існування вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини, на переконання суду, є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду, не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні.
На даний час ризики, як зазначено раніше, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними, незважаючи на тривалість кримінального провадження, тобто є триваючими, доводи сторони захисту, зокрема, щодо задовільних характеристик, наявності місця проживання та соціальних зв`язків не спростовують їх та не підтверджені жодним доказом.
Безумовно, тривалість кримінального провадження є обставиною, яка враховується судом, але вона не виходить за межі розумних строків, обумовлена тяжкістю висунутого обвинувачення, необхідністю повного дослідження доказів, а також воєнним станом, що діє на території держави понад три місяці.
Враховуючи викладене, зважаючи на раніше наведені обставини кримінального провадження, інші запобіжні заходи не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам.
Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №383/546/15-к суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що, зокрема, метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, зважаючи на раніше викладене, зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.
На підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 , оскільки злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, вчинені із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії, обраного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31.07.2022 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор ».

Строк дії ухвали до 31.07.2021 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий

Судді