Справа № 378/1108/20
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду
31.08.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000125, внесеному до ЄРДР 22.06.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братське Красноперекопського району АР Крим, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
В підготовчому судовому засіданні, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 31 КПК України, в результаті автоматизованого розподілу було визначено колегію суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Крім того, прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 60 днів, оскільки ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та продовжують існувати. А саме ризик переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене та ризик впливу на свідків. Наголошує, що не змінилися і інші обставини, які бралися до уваги судом при обранні та продовженні строків тримання під вартою.
Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому просить продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник та обвинувачений не заперечували щодо призначення даного обвинувального акту до судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з місця його проживання.
Захисник ОСОБА_7 зазначив, що продовження запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні не передбачено вимогами КПК України. Передбачено лише обрання, зміну чи скасування заходів забезпеченя криімнального провадження, тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Підтримав клопотання свого підзахисного і просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт. На думку захисника, запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, врахувавши клопотання учасників процесу щодо запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.
У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.
Кримінальне провадження розглядати колегіально, у складі трьох суддів.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2021 року, з урахування ухвали Київського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року про виправлення описки, ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.09.2021 року.
Так, строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 17.09.2021 року, розглянути кримінальне провадження у вказаний строк, не виявляється можливим з обєктивних причин, тому, враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд має вирішити заявлені клопотання, які стосуються запобіжних заходів.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про його особу, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
Твердження обвинуваченого, які підтримані захисником, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не підлягають задоволенню, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи зазначене, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Доводи захисника про те, що продовження запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні не передбачено вимогами КПК України, а передбачено лише обрання, зміну чи скасування заходів забезпеченя криімнального провадження, тому, на його думку слід відмовити в задоволенні клопотання прокурора, не грунтуються на вимогах закону. Зокрема, у диспозиціях статей 177,178, 194, 196, 199 КПК терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. При цьому обрання є первинною стадією під час застосування запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинною, що наступає за певних умов, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 вже було обрано запобіжний захід у втді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, то, в даному випадку, продовження застосування запобіжного заходу, який обирається на певний строк, є вторинною стадією, яка наступає за певних умов, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зокрема, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкриміноване кримінальне правопорушення, конкретні обставини вчинення умисного злочин проти життя та здоров`я особи, в якому він обвинувачуються та особу обвинуваченого і вважає, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду та впливу на свідків.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та продовжують існувати.
В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження обвинуваченого, яке підтримане захисником, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не підлягають задоволенню.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000125, внесеному до ЄРДР 22.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 11 год. 30 хв. 06.10.2021 року.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника, доставити обвинуваченого.
Кримінальне провадження розглядати колегіально, у складі трьох суддів.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2021 року включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2