Дата документу 03.09.2021 Справа № 937/4839/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/4839/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/656/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за його заявою від 12 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 травня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за його заявою від 12 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_6 зазначив, що 12 травня 2021 року він через поштове відділення направив відповідну заяву до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, в порядку передбаченому ст. 214 КПК України, проте на момент звернення до суду він не отримав відповіді ТУ ДБР щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення, викладених у його заяві до ЄРДР та початку розслідування. Просив зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі внести відомості до ЄРДР про вчинення поліцейськими взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України відносно нього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 червня 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що заявником під час судового засідання не надано будь-яких відомостей того, що поліцейськими складено завідомо неправдиві офіційні документи, чи їх підроблено іншим шляхом, а також в своїй заяві про кримінальне правопорушення та в скарзі він не посилається на те, що адміністративна справа відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрита, натомість, в судовому засіданні заявник пояснив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити його скаргу на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі та зобов`язати їх внести відомості до ЄРДР за його заявою від 12 травня 2021 року про вчинення злочину поліцейськими УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення повністю проігнорував вимоги ст. 214 КПК України щодо обов`язкового внесення слідчими відомості до ЄРДР по всім заявам про злочин.

Вказує, що слідчий суддя своїм рішенням замість здійснення судового контролю надав право слідчим ДБР ігнорувати заяви про злочини працівниками правоохоронних органів та обов`язковість виконання ними вимог ст. 214 КПК України.

Звертає увагу на те, що фактично суд першої інстанції зробив висновок про відсутність складу злочину в діях співробітників поліції, які внесли завідомо недостовірні відомості до адміністративного протоколу, без проведення досудового розслідування та вивчення усіх обставин подій, які повинен був встановити слідчий в ході розслідування.

Крім того вказує, що суд першої інстанції безпідставно вважає, що якщо його адміністративний протокол розглянутий судом, то це виключає саму можливість підробки цього протоколу.

Зазначає, що його спілкування з поліцією було зафіксовано на відео-та аудіо запис й їх зміст суттєво відрізняється від змісту протоколу про адміністративне правопорушення, однак суд першої інстанції незаконним рішенням позбавив його права належне розслідування подій.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не з`ясував результати розгляду його заяви про злочин та проводив розгляд без участі слідчого ДБР та прокурора.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що ним досі не отримано копію оскаржуваної ухвали.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, докази, які б свідчили про отримання ОСОБА_6 оскаржуваної ухвали відсутні, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_6 не з`явився, звернувся із заявою, в якій просив розглянути його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді без його участі.

Від начальника відділу обласної прокуратури ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 у відсутність прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_6 звернувся до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі із заявою про злочин, в якій просив внести до ЄРДР відомості відносно інспекторів поліції УПП м. Запоріжжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст. 366 КК України за вказаними фактами фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №049110 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 9 січня 2021 року та рапорту від 9 січня 2021 року, притягнути інспекторів поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (а.с. 4-5).

Із відповіді начальника Другого слідчого відділу ОСОБА_11 від 27 травня 2021 року №219/зкп/17-02-21, надісланої на запит апеляційного суду випливає, що у зв`язку з відсутністю достатніх даних для внесення відомостей до ЄРДР звернення ОСОБА_6 було скеровано до начальника Запорізького управління ДВБ НП України для проведення перевірки в межах компетенції за фактом можливих неправомірних дій співробітників патрульної поліції ГУНП в Запорізькій області.

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_6 не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України є переконливими та обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, частина 1 стаття 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційні документи.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України подія злочину розуміється як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певному часі, місці та певним способом.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності.

Так, зі змісту заяви ОСОБА_6 про злочин випливає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього інспектором ОСОБА_7 було вказано неправдиві відомості, зокрема, що йому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; що він відмовився на місці зупинки транспортного засобу; що його було відсторонено від керування його автомобілем; що він відмовився від отримання копії протоколу.

Проте, такі доводи в заяві про злочин, ОСОБА_6 ніяким чином не були підтверджені.

Між іншого такі доводи мають суто процесуальний характер і можуть бути предметом дослідження судом першої інстанції або оскарження судового рішення, постановленого внаслідок розгляду протоколу по справи про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_6 в своїй заяві зазначає, що інспекторами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сфальсифіковано рапорт від 9 січня 2021 року, в якому вказано, що в нього явні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, про які вона не повідомили ні йому, ні понятим.

Так, відповідно до 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто зазначення в рапорті та протоколі про адміністративне правопорушення таких ознак в разі їх виявлення працівником поліції не суперечать вказаній Інструкції.

При цьому, як випливає із самої заяви ОСОБА_6 про злочин, він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, а тому доказів на спростування виявлених працівниками поліції ознак заявник не надає.

З приводу доводів ОСОБА_6 щодо обов`язкового внесення слідчим відомостей до ЄРДР по всім заявам про злочин, то слід зазначити, що подання заяви про вчинення кримінального правопорушення не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано результатів розгляду його заяви та проведено розгляд його скарги у відсутність слідчого ДБР та прокурора, то вони також є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 оцінив всі в сукупності докази, надав їм належну оцінку та вважав, що такі докази будуть достатніми для прийняття законного рішення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відтак, відсутність слідчого ТУ ДБР та прокурора під час розгляду скарги ОСОБА_6 не перешкоджала суду першої інстанції розглянути таку скаргу, а отже і доводи з приводу цього не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду.

Крім того на запит апеляційного суду начальником Другого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Запоріжжя) отримано інформацію з приводу того, що відомості за зверненням ОСОБА_6 після його детального розгляду до ЄРДР внесено не було про що ОСОБА_6 було проінформовано листом від 27 травня 2021 року.

Таким чином, об`єктивних даних про внесення працівниками поліції до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, матеріали скарги не містять, а незгода ОСОБА_6 із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення не свідчить про вчинення кримінального правопорушення відносно нього.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за його заявою від 12 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4