ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1207/21 Справа № 210/3136/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000245 за ч. 2 ст. 364 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
представників третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт - ТОВ "Дніпро - Вендор" та ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Алексеєнко, буд. 21, перелік якого відображений в ухвалі слідчого судді.
Як видно з ухвали, слідчий суддя, враховуючи те, що вилучене майно визнано речовим доказом, з метою забезпечення його збереження, того, що накладення арешту на майно має суттєве значення для досудового розслідування, дійшов висновку, що незастосування арешту майна може негативно вплинути на кримінальне провадження, а відтак задовольнив клопотання про арешт майна.
Не погоджуючись з цією ухвалою, представник ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційні скарги, з порушенням строку апеляційного оскарження судового рішення.
Представник ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 указує на те, що строк на подачу апеляційних скарг був пропущений з поважних причин, оскільки фото копію оскаржуваної ухвали було отримано від прокурора лише 20.07.2021.
В апеляційних скаргах представник третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 просить дослідити матеріали судової справи, в межах якої накладено арешт на майно ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 , а також додані до апеляційних скарг копії документів, що підтверджують викладені в них доводи, які не були надані слідчому судді через те, що представника ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 не було викликано для участі в розгляді клопотання. Скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого в ході обшуку: АДРЕСА_1 , зокрема належного ОСОБА_5 ..
В обґрунтування доводів поданих апеляційних скарг апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною. Указується, що досудове розслідування щодо посадових осіб ТОВ "Дніпро-Вендор" не здійснюється, жодній службовій особі про підозру не повідомлялося, й до розпочатого кримінального провадження відношення не має. Наголошується, що ТОВ "Дніпро-Вендор" жодних договірних взаємовідносин з компаніями, які перелічені в ухвалі про обшук та пов`язані з ОСОБА_10 не мало і не має.
На думку апелянта висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно є безпідставними та суперечать положенням КПК України, оскільки майно не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Зазначається на залишенні поза увагою того, що в січні - червні 2018 р. р. ТОВ "Дніпро-Вендор" не існувало, як юридична особа, а було зареєстровано лише 12.12.2018, що спростовує позицію прокурора про несплату податків в цей період.
Також, в апеляційних скаргах звертається увага на те, що в ході обшуку було вилучено оригінали документів та техніку, відсутність яких позбавляє можливості працювати підприємство.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, співставивши їх з матеріалами провадження, вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Положенням ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Оскаржене рішення слідчого судді ухвалено 14.07.2021, за відсутності третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт та їх представників.
При цьому, наявні матеріали провадження свідчать про те, що юрист ТОВ "Дніпро - Вендер" ОСОБА_11 отримала копію ухвали 23.07.2021.
За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, та такими, що є підставою для поновлення пропущеного строку.
Щодо доводів апеляційних скарг по суті апеляційний суд зазначає наступне.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до змісту ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.
Як слідує з наявних матеріалів за клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчим відділенням відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної полції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000245, відомості у якому внесені 29.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000245 слідує, що посадові особи суб`єктів господарювання приватної форми власності з метою ухилення від сплати податків та формування безпідставного податкового кредиту з ПДВ уклало ряд договорів на придбання товарів по завищеній вартості. Так підприємство ухилилося від сплати податку на суму 900 тис. грн., що стало можливим за сприянням окремих службових осіб ДПС у Дніпропетровській області.
08.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2021, проведено обшук нежитлових приміщень за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Алексєєнко, 21, в ході якого було виявлено та вилучено речі та предмети.
09.07.2021 постановою слідчого вказані речі та предмети було визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
В межах цього кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно майно, яке було вилучене 08.07.2021 у ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, перелік якого зазначений у клопотанні органу досудового розслідування.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого в цій частині, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що зазначене в клопотанні слідчого майно має суттєве значення, як для досудового розслідування, так і для збереження речових доказів, вилучені документи є необхідними для призначення та проведення судових економічної, почеркознавчої експертиз, а незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна (речового доказу), може негативно вплинути на кримінальне провадження.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчим в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, й потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Ці обставини апелянтом під час апеляційного розгляду спростовані не були.
Разом з цим, доводи апелянта про безпідставність накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук, через те, що вони є особистим майном ОСОБА_5 , апеляційний суд також вважає необгрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження цих фактів апеляційному суду надано не було.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом також не надано та колегією суддів не встановлено.
До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчий суддя на цій стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на зазначене в ньому майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності судового рішення, слід визнати необґрунтованими.
Отже, апеляційним переглядом встановлено, що слідчим суддею, з дотриманням вимог ст.ст. 132, 173 КПК України, вказані обставини в їх сукупності було враховано та надано їм належну правову оцінку
Що стосується тверджень представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт в частині того, що ані ОСОБА_5 , а ні посадових особам ТОВ "Дніпро-Вендер" не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, то колегія суддів зауважує, що згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, оскільки ухвала постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги представника ТОВ "Дніпро-Вендор" та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року про накладення арешту на майно, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4