ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/934/22 Справа № 201/8020/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про звільнення від покарання,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та звільнити його від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року він був засуджений за ч.2 ст.369-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки за кримінальне правопорушення, яке мало місце 24.03.2016 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.12.2021 року його апеляційна скарга на вказаний вирок залишена без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року залишено без змін, а тому з цього часу вирок набрав законної сили та підлягає виконанню.

Однак станом на 24.03.2021 року сплинув строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що судом першої інстанції йому було відмовлено у звільненні від покарання на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України з мотивів того, що можливість звільнення від відбування покарання за давністю вчинення злочину в перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків не передбачене ст.537 КПК України, однак вказаний висновок суду є безпідставним, оскільки він має бути звільнений від призначеного вироком суду покарання, так як строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності сплинув.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, вироком Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, який мав місце 24.03.2016 року
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, строк давності для притягнення до відповідальності за який становить п`ять років згідно із ст. 49 КК України, а отже строк притягнення до відповідальності сплив 24.03.2021 року.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська набрав законної сили 23.12.2021 року, коли Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу про залишення вироку без змін.

Статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків і ця норма не передбачає можливості вирішення питання звільнення від відбуття покарання за давністю вчинення злочину.

Таким чином обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України або від покарання в порядку ч. 5 ст. 74 КК України на стадії судового розгляду та апеляційного перегляду, однак ці норми не підлягають застосуванню на стадії виконання вироку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2018 року за ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.12.2021 року вказаний вирок залишено без змін.

Також судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, ОСОБА_7 було вчинено 24.03.2016 року.

Частиною 2 статті 369-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно із п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З урахуванням наведеного, строк давності для притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч.2 ст.369-2 КК України сплинув 24.03.2021 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні обгрунтовано зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності відбувається на підставі ст.284 КПК України, а тому обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України чи від покарання в порядку ч.5 ст.74 КК України лише при ухваленні вироку.

Пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати певні питання, в тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Таким чином, вимоги засудженого щодо звільнення його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на стадії виконання вироку є безпідставним, оскільки ст. 537 КПК України не передбачено звільнення засудженого на підставі ч.5 ст.74 КК України, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Також колегія суддів звертає увагу, що розгляд вказаного питання в порядку виконання вироку погіршує становище засудженого, який звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, відстоюючи свою позицію щодо невинуватості у вчинені злочину, про що він повідомив в ході апеляційного перегляду та рішення судом касаційної інстанції до цього часу не прийнято, а тому доводи його апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні. Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.424 КПК України засуджений не позбавлений права оскаржити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4