Справа № 463/7046/19
Провадження № 1-кп/456/156/2021
УХВАЛА
про відмову в задоволенні заяви про відвід головуючого-судді

10 грудня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий, при здійсненні судового провадження в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000524 від 25.09.2018 відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України, заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 про відвід головуючого-судді ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні 10.12.2021 захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 подав заяву про відвід головуючого-судді ОСОБА_1 , покликаючись на наступні обставини. Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_13 подали до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, як такого, що є бездоказовим, але клопотання сторони захисту, з наведених ними підстав, не розглянуто по суті і обвинувальний акт прокурора прийнято до розгляду судом, незважаючи на очевидні розбіжності обвинувачення у обвинувальному акті. Не розглянуто судом і клопотання сторони захисту про відсутність в обвинувальному акті підтвердження обставин вчинення злочину організованою групою згідно зі ст. 28 КК України, відсутні будь які посилання на факти привласнення ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 грошових коштів, і за відсутності таких відомостей їх обвинувачують за ч. 5 ст. 191 КК України. До суду прокурором не надано жодного доказу про вчинення факту привласнення ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 3 429 836,62 грн., залишаючи клопотання сторони захисту без розгляду по суті, суддя ОСОБА_1 продемонструвала явно обвинувальний ухил відносно обвинувачених, що викликає сумнів в неупередженості судді. Все викладене викликає сумнів у сторони захисту в неупередженості і об`єктивності головуючого судді ОСОБА_1 під час судового розгляду даного кримінального провадження, зокрема, просить врахувати наступні доводи. Захисники обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 подали до суду заперечення та клопотання про повернення прокурору обвинувального акту. Всі заперечення та клопотання головуючею суддею ОСОБА_1 без належного дослідження залишені без задоволення, що призвело до судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000524 від 25.09.2018 за відсутності події кримінального правопорушення станом на 25.09.2018. Таким чином суддя ОСОБА_1 порушила право обвинувачених на захист, безпідставно визнавши обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України. Не з`ясувавши обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України, залишились не доказаними стороною обвинувачення подія кримінального правопорушення на час до 25.09.2018, винуватість обвинувачених, вид і розмір шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням, суд під керівництвом головуючого судді ОСОБА_1 приступив до дослідження доказів у кримінальному правопорушенні, яке не встановлено в судовому засіданні. Це черговий факт порушення права обвинувачених на захист, суддя ОСОБА_1 погоджується з незаконним і бездоказовим обвинуваченням прокурора, що підтверджує обвинувальний ухил стосовно обвинувачених та упередженість головуючого судді ОСОБА_1 21 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_10 подає до суду особисте письмове клопотання про порушення вимог ст. ст. 2, 36 ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 40, ч. 2 п. 1 ст. 42, 214 ч. 1,5 КПК України, ст. 290 КПК України, в якому письмово звертається до суду, що йому відповідно до вимог ст. 348 КПК України має бути роз`яснено суть обвинувачення, яке йому станом на 21.01.2021 є невідоме і незрозуміле. Суддя ОСОБА_1 відмовилась розглянути дане клопотання ОСОБА_10 відповідно до вимог ст. 89 КПК України в нарадчій кімнаті і тільки після тривалих доказів сторони захисту, суд вийшов до нарадчої кімнати для розгляду клопотання ОСОБА_10 . Головуючим суддею ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.01.2021 при розгляді клопотання ОСОБА_10 не досліджено, які докази (оперативно-розшукова справа) були додані до рапорту м-ра поліції ОСОБА_17 , в якому відсутні будь які відомості про злочин ОСОБА_10 , які підстави були для внесення відомостей до ЄРДР 25.09.2018, чи дотримано вимог ст. 214 КПК України та «Порядку внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР», яка і кому завдана матеріальна шкода внаслідок кримінального правопорушення, з яких підстав здійснено правову кваліфікацію правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України. Ще одним фактом, що ставить під сумнів неупередженість і об`єктивність головуючого судді ОСОБА_1 у справі є результат розгляду клопотання сторони захисту про визнання очевидно недопустимим доказу - протоколу затримання особи ОСОБА_10 , підозрюваної у вчиненні злочину 31.01.2019 в м. Києві. Клопотання ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 від 21.01.2021 судом, в порядку ст. 89 КПК України, не розглянуто і не досліджено, також судом не досліджено поданий прокурором ОСОБА_18 , в порядку ст. 358 КПК України, протокол затримання ОСОБА_10 від 31.01.2021, ухвали в нарадчій кімнаті не винесено. Має місце невиконання вимог ст. 350 КПК України - розгляд судом клопотань учасників судового провадження. Факт залишення клопотання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на дії головуючого судді ОСОБА_1 без розгляду та відсутність ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області про результати розгляду клопотання оскаржено в порядку судового контролю згідно зі ст. 3 ч.1 п. 18, 20, 7, 42. 392, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав люцини і основоположних свобод. Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 11.05.2021 суддею Галапац 1.1, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2021. Має ще один яскравий приклад відсутності верховенства права, законності, поваги до людської гідності, безпосереднього дослідження речей та документів, забезпечення права на оскарження процесуальних дій та рішень, забезпечення права на захист. 24.09.2021 на ім`я головуючого судді ОСОБА_1 в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_19 та його захисником ОСОБА_20 подано клопотання - ухвалою суду подані прокурором докази - заяви ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , акт приймання-передачі від 20.02.19р. визнати очевидно недопустимими доказами, та при дослідженні цих доказів допитати свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 . Головуючий суддя ОСОБА_1 , ухвалою суду відмовила в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_20 , мотивуючи тим, що в клопотанні від 24.09.2021 конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість, а тому відсутні підстави для виклику та допиту в якості свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які письмово стверджують про підробку поданих прокурором доказів, незаконне вилучення майна, примушування слідчим свідків підписувати підроблені ним документи. 29 жовтня 2021 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подав до суду доказ - ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2019 про задоволення клопотання ст. слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_26 про арешт вилучених грошових коштів в сумі 693 300 гривень, які буцім-то вилучені під час обшуку автомобіля «Тойота кемрі» НОМЕР_1 , яким володів ОСОБА_19 21.09.2019 в м. Києві. До ухвали суду додано ксерокопії грошових коштів на суму 693 300 гривень. 19.11.2021 захисником ОСОБА_10 - ОСОБА_15 до суду подано клопотання про скасування арешту грошових коштів, вилучених у ОСОБА_10 31.01.2019 в сумі 693 300 гривень та повернення їх особі, в якої їх вилучено - ОСОБА_10 . Будь-якого дослідження викладених обставин у клопотанні захисника ОСОБА_20 , в судовому засіданні не відбулось, заявлені свідки не допитувались. Прокурор просто заперечив, без будь яких доказів, що клопотання є необгрунтованим і якщо суд задоволить клопотання, то це буде завершенням кримінального провадження. І головуюча суддя ОСОБА_1 знову стала на сторону обвинувачення, не допустила з`ясування в судовому засіданні фактів та доказів наведених в клопотанні захисника і в нарадчій кімнаті винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання. Виходячи з ухвали суду від 19.11.2021, клопотання захисника ОСОБА_10 по суті не розглянуто, наведені в клопотання факти порушень норм КПК України та здобуття даних доказів не у спосіб, передбачений даним Кодексом, судом не розглядались, не спростовані, не заперечені. Головуючий суддя ОСОБА_27 не забезпечила при розгляді даного клопотання верховенство права, рівність сторін перед законом і судом, принцип змагальності та доказування сторонами належності доказів. Залишено поза увагою такі факти, як фальсифікація акту про обшук автомобіля «Тойота кемрі» 31.01.2019 в м. Києві, до якого безпідставно внесені грошові кошти в сумі 693 300 гривень, відсутність протоколу про вилучення грошових коштів у ОСОБА_10 під час його затримання 31.01.2019 в м. Києві. Судом порушено вимоги ст. ст. 168, 208 КПК про порядок тимчасового вилучення майна та затримання уповноваженою службовою особою під час вчинення особою злочину, ст. 171 КПК України про клопотання слідчого про арешт майна, ст. 172 КПК України про розгляд клопотання про арешт майна, відсутність доказів, що грошові кошти в сумі 693 300 гривень отримані в результаті незаконних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від купівлі-продажу ОСОБА_28 .-14.02. Такі дії головуючого судді ОСОБА_29 виключають змагальність сторін в суді, звільняють представника органу обвинувачення від обов`язку доказувати обставини згідно поданих ним доказів і процес змагання переведено між судом і захисниками, без залучення прокурора. В діях головуючого судді ОСОБА_1 явні ознаки підтримки прокурора, дублювання всіх його тверджень, у всіх ухвалах суду, що стосується розгляду клопотань захисників у справі сформовано обвинувальний характер щодо обвинувачених, чим головуючий суддя поставила під сумнів свою незалежність та неупередженість, викликає недовіру своїми діями при здійсненні правосуддя. Захисники ОСОБА_10 26.02.2021 подали до суду на ім`я головуючого судді ОСОБА_1 заперечення щодо порядку проведення дій, в якому частково викладено факти порушення вимог законодавства України та прав ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні та їх дослідження в судовому провадженні. В даному запереченні викладено зокрема і те, що в судовому провадженні обвинуваченому ОСОБА_10 не повідомлено у вчиненні якого кримінального правопорушенні його обвинувачують, він просив в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 91 КПК України дослідити подію кримінального правопорушення станом на 25.09.2018, яка і стало підставою внесення відомостей до ЄРДР і розпочато кримінальне провадження № 0000524. Головуюча суддя ОСОБА_1 заявила, що захисники не володіють належною підготовкою, подають документи до суду, що не передбачені КПК України, відмовилась прийняти дане заперечення мотивуючи тим, що у ньому немає вимоги, заборонила його оголошення в судовому засіданні. Таким чином, головуюча суддя ОСОБА_1 проігнорувала заперечення захисників ОСОБА_10 щодо порядку проведення дій в судовому провадженні, продовжила досліджувати докази про вчинене кримінальне правопорушення, яке не відоме ні обвинуваченим, ні захисникам, ні складу суду, оскільки прокурор ОСОБА_5 заявив, що це є секретні відомості і він їх не буде розголошувати, що є порушенням вимог ст. ст. 348,349 КПК України. Виконання захисниками своїх обов`язків, визначених законом, головуюча суддя ОСОБА_1 кваліфікує як незаконні дії, які направлені з метою зриву судових засідань та затягування розгляду справи, особисто ініціювала подання ухвали до дисциплінарної палати адвокатури для притягнення захисників ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності, неодноразово наголошуючи про це в судовому засіданні, але суддя ОСОБА_1 не оголосила результати розгляду цих звернень до дисциплінарної палати в судовому засіданні. Це був незаконний прямий тиск на захисників ОСОБА_10 . Такі дії головуючого судді ОСОБА_1 свідчать не про її процесуальну позицію як головуючого судді, а дає всі підстави сумніватись в її неупередженості та недовіри до неї. Статтею 19 частиною 2 Конституції України встановила норму, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. В даному судовому провадженні цього не відбувається. Головуюча суддя ОСОБА_1 явно підігрує прокурору, докази подані ним не досліджуються, а просто долучаються до справи, клопотання захисту в такий же спосіб, без належного дослідження долучаються до матеріалів справи. Таким чином, головуючий суддя ОСОБА_1 намагається в не передбачений спосіб штучно створити видимість допустимості доказів і не має підстав вважати, що суддя ОСОБА_1 є безстороннім суддею. На протязі 2021 року захисниками і обвинуваченими подано три заяви про відвід суддів, всі заяви про відвід суддів залишено без задоволення без будь-яких обґрунтувань, без зазначення підстав, які на думку заявників є основою для відводу суддей, без мотивів, на підставі чого заяви залишені без задоволення, що є не відповідністю даних ухвал вимогам ст. 372 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вказану заяву підтримали.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисник ОСОБА_6 у вирішенні вказаної заяви поклалися на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 заяву заперечив, вважає що відсутні підстави, передбачені ст.75 КПК України для відводу головуючого судді. Вказав, що захисник фактично аналізує докази, подання яких ще не завершено стороною обвинувачення. З незрозумілих причин, відвід заявлено лише головуючому судді ОСОБА_1 , незважаючи на те, що всі рішення, на які покликається захисник ухвалювалися судом колегіально. Нерозуміння обвинуваченим суті обвинувачення не є підставою для відводу судді, обвинувачений скористався правовою допомогою захисників і в повній мірі реалізував свої права, передбачені КПК України. Заява захисника про відвід фактично зводиться до оцінки судових рішень, постановлених колегією суддів у вказаному кримінальному провадженні, які набрали законної сили. Той факт, що сторона захисту не погоджується з доказами, які подаються стороною обвинувачення, не свідчить про наявність підстав для відводу головуючого судді. Вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що судом не приймаються та не досліджуються докази сторони захисту, оскільки судом встановлено порядок дослідження доказів, якого головуючий суддя дотримується, на даний час досліджуються докази сторони обвинувачення. Головуючим суддею дотримано принципи законності та змагальності сторін, жодних кінцевих судових рішень у кримінальному провадженні не постановлено, а відтак відсутні сумніви в об`єктивності чи неупередженості судді.

Представник потерпілого ОСОБА_14 вважає заяву безпідставною, просить в її задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст заяви, вважає, що заява захисника ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для відводу судді передбачений ст.75 КПК України.

Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваною, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

При розгляді даної заяви про відвід, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

В силу ч. 2 ст. 8 КПК України у кримінальному провадженні застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у справі Мельник проти України (Melnik v. Ukraine), скарга № 72286/01, §22, ECHR 2006, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У справі «Білуха проти України», рішення від 09.11.2006, ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У справі «Ветштан проти Швейцарії», рішення від 28.10.1998 у справі важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.
Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о.Бріюні, Хорватія, 17.10.2015) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Як на підставу для задоволення заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_8 вказує на те, що захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_13 подали до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, як такого, що є бездоказовим, але клопотання сторони захисту з наведених ними підстав не розглянуто по суті і обвинувальний акт прокурора прийнято до розгляду судом, незважаючи на очевидні розбіжності обвинувачення у обвинувальному акті. Не розглянуто судом і клопотання сторони захисту про відсутність в обвинувальному акті підтвердження обставин вчинення злочину організованою групою згідно зі ст. 28 КК України, відсутні будь які посилання на факти привласнення ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 грошових коштів, і за відсутності таких відомостей їх обвинувачують за ч. 5 ст. 191 КК України. До суду прокурором не надано жодного доказу про вчинення факту привласнення ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 3 429 836,62 грн., залишаючи клопотання сторони захисту без розгляду по суті на обвинувальний акт прокурора, суддя ОСОБА_1 продемонструвала явно обвинувальний ухил відносно обвинувачених, що викликає сумнів в неупередженості судді.

Наведені доводи захисника ОСОБА_8 колегія суддів вважає надуманими, голослівними, безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, з огляду на таке.

Щодо доводів захисника про вирішення головуючим суддею клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту без належного дослідження та всупереч закону, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2019 в задоволенні клопотань захисника обвинуваченої ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_7 захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відмовлено. Клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду задоволено. Кримінальну справу відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України прийнято до провадження Стрийського міськрайонного суду Львівської області.Призначено справу до судового розгляду.
У вказаній ухвалі колегією суддів проаналізовано підстави для повернення обвинувального акту, на які покликалася сторона захисту у своїх клопотаннях та надано відповіді на всі доводи сторони захисту. В ухвалі суд зауважив, що у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. Ухвала набрала законної сили. А відтак, вказані доводи захисника, суд вважає безпідставними.
Голослівними колегія суддів вважає доводи захисника про те, що не з`ясувавши обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України, суд під керівництвом головуючого судді ОСОБА_1 приступив до дослідження доказів у кримінальному правопорушенні. Колегія суддів зауважує, що обставини, передбачені ст.91 КПК України не досліджуються судом, ані на стадії підготовчого судового засіданні, ані на стадії підготовчої частини судового розгляду. За змістом правових приписів КПК України, обставини, передбачені ст.91 КПК України досліджуються судом, в порядку ст.349 КПК України, впродовж судового розгляду кримінального провадження, а відтак, оцінка таких судом на стадії підготовчого судового засіданні, або на стадії підготовчої частини судового розгляду, як і в процесі дослідження судом доказів сторін кримінального провадження, за винятком випадків, коли докази визнаються судом очевидно недопустимими, нівелює завдання кримінального провадження, передбачені ст.2 КПК України.

Щодо доводів захисника про те, що головуючим суддею не роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_10 суті обвинувачення, колегія суддів звертає увагу, що головуючим неодноразово роз`яснювалося обвинувачення ОСОБА_10 , зокрема, після оголошення обвинувального акту, судом з`ясовано у обвинуваченого, що зміст обвинувального акту йому зрозумілий, однак він, вважає, що відсутні докази його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Впродовж судового розгляду, захисник ОСОБА_30 .Мнеодноразово заявляв суду про те, що головуючий суддя зобов`язана роз`яснювати обвинувачення ОСОБА_10 впродовж судового розгляду, за клопотанням сторони захисту у будь-який час. Головуючим суддею неодноразово наголошено захиснику на необхідності дотримання останнім норм кримінально-процесуального закону та обов`язку подання клопотань та заяв, які передбачено законом, і в порядку, встановленому законом. Окрім цього, 21 січня 2021 року колегією суддів в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та клопотання обвинуваченої ОСОБА_13 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про визнання доказів очевидно недопустимими, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено та наведено відповідні мотиви прийнятого судового рішення.

Ще одним фактом, на який покликається сторона захисту як на підставу для відводу судді є відмова головуючого судді у визнанні очевидно недопустимим доказу - протоколу затримання особи ОСОБА_10 . Надуманими є твердження захисника про відсутність окремого судового рішення, оскільки ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2021 в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання очевидно недопустимими протоколу затримання від 31.01.2019 та відеозапису затримання від 31.01.2019, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено. Зокрема, судом вказано про те, що даючи оцінку доводів, викладених у клопотанні захисника, суд не вбачає очевидної недопустимості протоколу затримання від 31.01.2019 та відеозапису затримання від 31.01.2019. Клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування. В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

Щодо оскарження захисником вказаної ухвали в апеляційному порядку, слід вказати, що правомірність та законність таких дій захисника оцінена судом апеляційної інстанції, яким відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Доводи, викладені в судовому рішенні суду апеляційної інстанції, як підстава для відмови у відкритті апеляційного провадження, судом першої інстанції не аналізуються, оскільки не належать до компетенції суду в розумінні закону. Мотиви захисника ОСОБА_8 з цих підстав є такими, що суперечать кримінально-процесуальному закону.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2021 в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимими заяви ОСОБА_24 , заяви ОСОБА_23 , акту приймання-передачі на відповідальне зберігання речового доказу від 20.02.2019, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено. Судом наведено мотиви прийнятого рішення. Зокрема, вказано про те, що даючи оцінку доводів, викладених у клопотанні захисника, суд не вбачає очевидної недопустимості заяви ОСОБА_24 , заяви ОСОБА_23 , акту приймання-передачі на відповідальне зберігання речового доказу від 20.02.2019. Клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування. В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказів. На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість. А відтак, доводи захисника в цій частині на увагу не заслуговують.

Клопотання про скасування арешту майна вирішено в судовому засіданні та ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.11.2021 в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 авдоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2019 у кримінальному провадженні відмовлено. В нарадчій кімнаті судом досліджено матеріали кримінального провадження, які перебували в розпорядженні суду та вказано мотиви прийнятого судового рішення.

Головуючим неодноразово наголошено стороні захисту про те, що свідки будуть допитуватися в судовому засіданні відповідно до встановленого судом порядку дослідження доказів, після дослідження судом письмових доказів. Одночасно колегією суддів клопотання захисника про виклик в судове засідання для розгляду клопотання свідків, вирішено в судовому засіданні та оголошено мотиви прийнятого судом рішення.

Доводи захисника про те, що головуючий суддя ОСОБА_1 не забезпечила при розгляді даного клопотання верховенство права, рівність сторін перед законом і судом, принцип змагальності та доказування сторонами належності доказів є надуманими і голослівними. Такі доводи спростовуються процесуальними рішеннями, постановленими судом за наслідками розгляду клопотання.

Подання стороною захисту заперечення щодо порядку проведення дій від 26.02.2021, та вимога сторони захисту змінити порядок дослідження доказів суперечила правовим приписам КПК України, а відтак, в задоволенні такого клопотання було відмовлено та роз`яснено мотиви прийнятого судом рішення.

В судовому засіданні 24.09.2021 головуючим суддею оголошено письмові документи, які надійшли на адресу суду, в тому числі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, однак з незрозумілих причин захисник стверджує, що такі не оголошено, що суперечить журналу та звукозапису судового засідання, яким підтверджено наведений факт.

Подання захисниками і обвинуваченими заяв про відвід суддів свідчить не про упередженість та необ`єктивність як головуючого судді, так і членів колегії, а про намір сторони захисту затягти розгляд кримінального провадження. Наведене підтверджується, зокрема, і тим, що всі заяви про відвід залишено без задоволення, доводи заявників визнано безпідставними та необгрунтованими.

При цьому колегія суддів зауважує, що всі судові рішення у вказаному кримінальному провадженні ухвалювалися колегією суддів, а не головуючим суддею ОСОБА_1 , як про це вказує захисник ОСОБА_8 у своїй заві, мотиви прийнятих рішень доведено до відома сторін кримінального провадження, а незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями суду, не є підставою для відводу, в розумінні ст.75 КПК України.

Статтею 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2021 повідомлено Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Львівської області про наявність в діях адвоката ОСОБА_8 ознак дисциплінарного проступку у зв`язку з порушенням ним Правил адвокатської етики. Порушено перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області питання про дисциплінарну відповідальність адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 281 від 07.06.1994; видане на підставі рішення атестаційної палати Львівської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 07.06.1994 №8).
Колегія суддів зауважує, що дотримання адвокатом Правил адвокатської етики є його прямим обов`язком, передбаченим законом, як учасника кримінального провадження.
Суд зауважує, що питання про дисциплінарну відповідальність адвоката порушено перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури не особисто суддею ОСОБА_1 , а колегією суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області, шляхом постановлення судового рішення, яке набрало законної сили, і за наявності для цього підстав, передбачених законом.
Безпідставними суд вважає доводи захисника ОСОБА_8 про немотивованість ухвал про відмову в задоволенні заяв про відвід суддів.

Незгода захисника з доказами, які подаються стороною обвинувачення, не свідчить про наявність підстав для відводу головуючого судді.

Під час розгляду заяви про відвід не знайшли підтвердження факти та підстави заявленого відводу судді, оскільки відвід не вмотивований та не обґрунтований, відсутні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу, обставини, які були покладені в основу заяви передбачені ст. 75 КПК України відсутні.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді ОСОБА_1 не виявлено.
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, інші доводи захисника судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки не випливають на висновки колегії суддів про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 75-83 КПК України, -

у х в а л и в :
Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про відвід головуючого-судді ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повний текст ухвали оголошено 15 грудня 2021 року о 12.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Оригінал ухвали