Справа № 473/3631/21
Номер провадження 1-кс/473/863/2021
УХВАЛА

"11" жовтня 2021 р. Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , старшого дізнавача Вознесенського РУП ГУНП ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження за №0000031 від 08.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

встановив

06 жовтня 2021 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 27.08.2021 року про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначено, що 27.08.2021 року старшим дізнавачем СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000031 від 08.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.
Вказану постанову скаржник вважає передчасною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні було порушено вимоги чинного кримінально-процесуального законодавства. Слідчим не вчинено всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а саме: не допитані всі свідки, невиконані інші дії, направлені на встановлення об`єктивних обставин справи. Дізнавачем не були перевірені та в постанові не вказані, які ж саме елементи складу злочину відсутні в діянні особи та чим це підтверджується.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив скасувати постанову старшого дізнавача Вознесенського РУП ГУНП ОСОБА_5 від 27.08.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Старший дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважав прийняте ним процесуальне рішення про закриття кримінального провадження обґрунтованим та законним, з урахуванням зібраних доказів під час досудового розслідування.

Заслухавши скаржника та його представника, перевіривши додані до скарги матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2020 року за фактом звернення ОСОБА_3 про використання підробних документів під час конкурсу з визначення перевізників в межах Вознесенського району було внесено відомості до ЄРДР та розпочато слідство за кримінальним провадженням за №0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Постановою старшого дізнавача Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року було закрито зазначене кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст.284 КПК України).

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що до Вознесенського РУП ГУНП надійшла заява від ФОП ОСОБА_3 про те, що 12.11.2019 року Вознесенською районною державною адміністрацією на конкурсі з визначення перевізників пасажирів на приміських маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Вознесенського району, на більшості маршрутів обрано переможцем ТзДВ «Вознесенськавтотранс» та ФОП « ОСОБА_6 », які фактично, на думку ОСОБА_3 , не відповідали вимогам ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та не мали достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). А також подали заяви на конкурс для обслуговування маршрутів транспортні засоби, які фактично відсутні в володінні.

08.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 внесено відомості за ч.1 ст. 358 КК України за фактом надання керівництвом ТзДВ «Вознесенськавтотранс» недостовірних документів щодо кількості транспортних засобів для виконання перевезень та наявності сертифікатів відповідності транспортних засобів, під час участі в конкурсі на право перевезення пасажирів на приміських маршрутах загального користування в межах Вознесенського району.

В ході досудового розслідування встановлено, що розпорядженням голови Вознесенської районної державної адміністрації від 29.11.2019 № 218-р «Про визначення переможців за результатами проведеного 12.11.2019р. конкурсу з визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Вознесенського району» переможцем проведеного конкурсу визначено ТОВ «Вознесенськавтотранс», яке за результатами розгляду набрало найбільшу кількість балів, фізичку особу-підприємця ОСОБА_3 , визначено таким, що зайняв друге місце.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що ФОП « ОСОБА_7 » і ТзДВ «Вознесенськавторанс» подали недостовірну інформацію, щодо кількості транспортних засобів та їх діяльність не відповідає ст. 34 Закону України про автомобільний транспорт, до того ж у останніх відсутні сертифікати відповідності транспортних засобів.
В ході досудового розслідування була допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона являлась головою конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах.
12.11.2019 року відбулось засідання Конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Вознесенського району, на якому проведено конкурс з визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Вознесенського району.
За результатами роботи конкурсного комітету, перевізників які приймали участь в конкурсі, визначено переможців, що оформлено протоколом засідання конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, що не виходить за межі території Вознесенського району від 12 листопада 2019 року.
На вказаному конкурсі визначено переможців по об`єкту №5 маршрут № 338 Вознесенськ-Дорошівка, а саме у відповідності до п.42 Порядку у разі коли на один з об`єктів конкурсу і перевезення пасажирів на внутрішньо обласних, внутрішньорайонннх та міських автобусних маршрутах претендує два або більше перевізники-претенденти, конкурсний комітет визначає переможця з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників - претендентів та подає пропозиції організатору перевезень. Тобто переможця визначено відповідно до бальної системи оцінювання, переможцем конкурсу визначено ТДВ «Вознесенськавтотранс», оскільки ним набрано більшу кількість балів, а ФОП ОСОБА_3 таким що зайняв друге місце.
Відповідно до п. 41 Порядку під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу конкурсного комітету, відповідно до їх компетенції надають інформацію про діяльність перевізника-претендента. До складу конкурсного комітету включені представники Державної служби України з безпеки на транспорті , Департаментупатрульної поліції Миколаївської області, Територіального сервісного центру № 4844 РСЦ МВС України в Миколаївській області.
На підставі чого Вознесенською районною державною адміністрацією для перевірки достовірності інформації поданої перевізниками на конкурс було направлено відповідні запити до контролюючих органів, згідно їх повноважень, до Державної служби України з безпеки на транспорті запит від 23.10.2019 року за № 678/02.02-12 та Департаменту патрульної поліції Миколаївської області від 23.10.2019 року №678, від 01.1 1.2019 року №714/02.02-12 щодо надання інформації, в межах компетенції, відповідності поданих документів учасниками конкурсу, в тому числі і відповідності вимогам ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», так як, відповідно до п.4 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено систему органів державного регулювання та контролю, а саме Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Тобто, Закон України «Про автомобільний транспорт» чітко визначає орган, який здійснює контроль та дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» належним та допустимим доказом невідповідності (відповідності) автомобільного перевізника є інформація Державної служби України з безпеки на транспорті.

В зв`язку з чим Вознесенською районною державною адміністрацією і було направлено запит для отримання інформації про відповідність статті 34 автомобільних перевізників до Державної служби України з безпеки на транспорті та Департаменту патрульної поліції Миколаївської області від 23.10.2019 року №678, від 01.11.2019 року №714/02.02-12. Відповідь, яка надійшла від Державної служби України з безпеки на транспорті №737602/15-19 від 08.11.2019 року та Департаменту патрульної поліції Миколаївської області від 06.11.2019 року №19397/41/16/02-2019, не містять інформації щодо невідповідності ТзДВ «Вознесенськавтотранс» ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Запити по сертифікатам відповідності надавались Вознесенською районною державною адміністрацією до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», ТОВ «УКРТЕСТ-СТАНДАРТ» якими видавались вказані сертифікати, на що отримано підтвердження щодо їх видачі та достовірності.

Відповідно до листа Державної служби України з безпеки на транспорті № 7371/02/15-19 від 08.11.2019 року всі транспортні засоби ТОВ «Вознесенськавторанс» включені до ліцензійної справи підприємства.

В ході досудового розслідування отримано всі необхідні копії документів та інформація, які підтверджують вищевикладені обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 358 КК України, передбачено відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином- підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи можу бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб, незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, шо складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

При цьому, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження в справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статі, покладається на слідчого, прокурора (ст. 92 КПК України).

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України).

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зокрема, оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, дізнавач провів всі першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування.

Слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження дізнавач вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а також належного допиту заявника з усіх зазначених ним обставин, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи скарги про те, що постанова дізнавача є незаконною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування, процесуальних порушень тощо, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять переконливого обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Крім того заявником в скарзі не зазначено які необхідно здійснити слідчі (розшукові) та процесуальні дії за наявності вже встановлених і перевірених обставин та зібраних у провадженні доказів. А відтак, такі посилання на незаконність рішення за результатами досудового розслідування, юридично неспроможні.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки дізнавача і неповнота досудового розслідування не встановлена.
Отже, слідчий суддя вважає, що дізнавачем однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення - постанови від 27 серпня 2021 року, воно є обґрунтованим, при цьому засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано, а висновки дізнавача про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу наявних у справі матеріалів.
Саме процесуальне рішення дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а тому в задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив

в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження за №0000031 від 08.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, - відмовити.
Копію ухвали вручити заявнику негайно після її оголошення.
Копію ухвали направити доВознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області для виконання та до Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1