печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не поверненні майна вилученого під час обшуку 06.06.2019 року в кримінальному провадженні №0000074,- В С Т А Н О В И В :
До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не поверненні майна вилученого під час обшуку 06.06.2019 року в кримінальному провадженні №0000074. В обґрунтування скарги вказує на те, що у провадженні Печерського УП ГУ НП у м.Києві перебувало кримінальне провадження №0000074. Згідно постанови прокурора Печерської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 22.10.2021 року, кримінальне провадження №0000074 було закрито. Заявник вважає, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження №0000074 від 08.05.2019 року, вилучений під час обшуку 06.06.2019 року у ОСОБА_4 мобільний телефон: Iphone 7 з сім картою № НОМЕР_1 має бути негайно повернутий його власнику ОСОБА_4 .. В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі. Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступного висновку. Встановлено, що у провадженні Печерського УП ГУ НП у м.Києві раніше перебувало кримінальне провадження №0000074 від 08.05.2019 року. Згідно постанови прокурора Печерської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 22.10.2021 року, кримінальне провадження №0000074 було закрито. Вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 було подано клопотання до Печерського УП ГУ НП у м.Києві про повернення мобільного телефону: Iphone 7 з сім картою № НОМЕР_1 . Проте, вилучене майно власнику повернуто не було, будь-якої відповіді від органу досудового розслідування у передбачений ст. 220 КПК України строк отримано не було. Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя, це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Статтею 113 КПК України імперативно закріплено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (ч. 3 ст. 28 КПК України). В рішенні ЄСПЛ у справі «DomboBeheer B.V. v. theNetherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Геннадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави. Згідно ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. Відповідно до Наказу від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» п. 57. у закриття разі кримінальної справи за відсутністю події або складу злочину власникам повертаються документи, які є речовими доказами і які були підставами для порушення кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності (літературні твори, заяви, звернення та інше, у тому числі виготовлені авторами). Після винесення вироку (ухвали), постанови про кримінальної справи в книзі (журналі) обліку речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення щодо речових доказів та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення. Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи. Статтями 159-166 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Згідно до Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зокрема порушення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною» оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар» було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismaylov) проти Російської Федерації». У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року в справі «Смирнов проти України» було висловлено позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для отримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. За наведених обставин, слідчий суддя, приходить до висновку про існування обґрунтованих та правових підстав для задоволення поданої скарги частково та необхідності зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000074 вирішити долю речових доказів. Вимоги адвоката, щодо зобов`язання повернути ОСОБА_4 мобільний телефон: Iphone 7 з сім картою № НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не відносяться до компетенції слідчого судді. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 28, 110, 114, КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу - задовольнити частково. Зобов`язати слідчого Печерського УП ГУ НП у м.Києві вирішити долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні №0000074 від 08.05.2019 року, відповідно до клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 17.11.2021 року про повернення вилученого майна.
В іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1