Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1762/20

Номер провадження: 1-кс/511/156/22

17.02.2022 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000571, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 року згідно автоматизованої системи документообігу суду в провадження судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_3 по кримінальному провадженню по кримінальному провадженню №0000571, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу 17.02. 2022 року вказана заява була розподілена в провадження судді ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву та долучені до неї реєстр матеріалів по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0000571, від 20.07.2019 року заявляю самовідвід на підставі ч.1 ст.76 КПК України.

Суддя ОСОБА_1 раніше під час досудового розслідування брав участь у даному кримінальному провадженні як слідчий суддя .Суддя ОСОБА_1 розглядав раніше заяву про відвід судді ОСОБА_3 , про що свідчить ухвала судді від 26.07.2021 року провадження 1-кс/511/439/21 . Суддя прийшов до висновку про те , що його участь в розгляді заяви про відвід буде вважатись порушенням права на справедливий суд, передбачений п.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Раніше суддя ОСОБА_1 вже розглядав аналогічну заяву . При цьому на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява про недопустимість повторної участі судді ОСОБА_1 в розгляді заяви про відвід , оскільки суддя ОСОБА_1 раніше під час досудового розслідування брав участь у даному кримінальному провадженні, як слідчий суддя та розгляд суддею ОСОБА_1 заяви про відвід судді ОСОБА_3 буде вважатись порушенням права на справедливий суд, передбачений п.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши матеріали заяви суддя наголошує на наступному.

Згідно ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У зв`язку з вказаними обставинами суддя ОСОБА_1 заявляє самовідвід щодо розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000571, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року так , як це може викликати сумнів у його неупередженості та може вважатись порушенням права на справедливий суд, передбачений п.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно до ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 17 вересня 2019 року по справі № 277/599/15-к (провадження № 51-9889км18), враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч.1 ст. 21 КПК, дійшов висновку, що судом не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки питання про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , який ухвалив вирок щодо ОСОБА_1 , вирішувалося суддею ОСОБА_5 , яку було відведено в цьому кримінальному провадженні і яка, виходячи з приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, не мала права брати участі у кримінальному провадженні. З огляду на викладене, вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 ухвалено незаконним складом суду. Верховний Суд наведене порушення визнав істотним і таким, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасував з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Встановлено, що ухвалою від 28.07.2020 року по справі № 511/1358/19 (номер провадження: 1-кс/511/397/20) слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянув клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі не повідомлено про підозру по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000571 від 20.07.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

Обвинуваченим по кримінальному провадженню наголошено на неможливості суддею ОСОБА_1 розглядати відвід судді ОСОБА_3 раніше , оскільки є недовіра до вказаної судді.

Вказані вище обставини в їх сукупності можуть викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_1 під час розгляду відводу судді ОСОБА_3 і є підставою для його самовідводу.

Суд повинен забезпечити достатньо гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, тому самовідвід судді ОСОБА_1 , заявлений під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000571, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч.1 ст.75, ст.81, ст.82 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_8 по розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000571, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №1-кс/511/156/22, номер справи 511/1762/20 передати в канцелярію суду для повторного авторозподілу для передачі на розгляд іншому судді у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1