Справа № 344/3198/22
Провадження № 1-кс/344/1396/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2022 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:

01 березня 2022 року адвокат ОСОБА_3 , будучи представником ОСОБА_4 , звернуся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник вказує, що в рамках кримінального провадження за №0000514 від 07 серпня 2021 року здійснюється досудове розслідування за ст.290 Кримінального кодексу України за фактом пошкодження реєстраційного номеру транспортного засобу. Відповідно до ухвали слідчого судді від 11 серпня 2021 року по справі № 344/15482/21 метою арешту є збереження речового доказу до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз. Станом на час подання даної заяви представник заявника вважає, що проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, тому відсутні підстави для подальшого утримання автомобіля правоохоронними органами. За таких обставин заявник просить скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2021 року у кримінальному провадженні №0000514 від 07 серпня 2021 року на автомобіль «Фольксфаген мультиван», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також ключі від нього.
Заявник у судове засідання не прибув, проте надав до суду заяву, в якій вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
У судове засідання дізнавач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій вирішення даного клопотання поставила на розсуд суду.
Вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частина п`ята статті 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000514 від 07 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України.
25 серпня 2021 року ОСОБА_4 звертався з заявою про повернення автомобіля «Фольксфаген мультиван», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якої долучено копію технічного паспорту, копію доручення та висновок експертизи.
15 квітня 2021 року складений висновок № 313872 на вказаний транспортний засіб, власником якого зазначено ОСОБА_5 .
За змістом частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене, проте згідно статті 100 Кримінального процесуального кодексу України майно, як речовий доказ, може бути повернуто виключно володільцю.
Оскільки транспортні засоби підлягають обов`язковій державній реєстрації, володіння ними як об`єктами цивільного права можливе виключно на законних правових підставах, а відтак право на таке володіння повинно бути підтверджене відповідними документами.
Заявником не підтверджено, що транспортний засіб «Фольксфаген мультиван», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також ключі від нього були вилучені у межах кримінального провадження №0000514 від 07 серпня 2021 року, а також, що на даний транспортний засіб був накладений арешт.
Крім того, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_4 до вилучення (якщо дійсно було вилучення) транспортного засобу володів ним на законних правових підставах, а відтак в значенні статті 100 Кримінального процесуального кодексу України його не можна віднести до законного володільця.
Згідно частини дванадцятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
Таким чином, транспортний засіб як матеріальний об`єкт є речовими доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально-протиправних дій та містить відомості, що можуть бути використані як докази факту злочинних дій.
З вищенаведених підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні поданого клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 100, 170, 171, 174, 309, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1