СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7973/18 пр. № 1-кп/759/83/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР № 0001838 від 06 березня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: 06.11.2008 року вироком Дніпровського райсуду м. Києва за ч. 1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі, які відбув 21.12.2016 року; 06.02.2018 року вироком Голосіївського райсуду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, українець, гр-н України, освіта середня, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , судимий 24.11.2008 року вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 187, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі, які відбув 13.09.2017 року;

які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кожний, -

сторони: прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно; інший учасник потерпіла ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 , маючи судимість за корисливий злочин, за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме (далі ОСОБА 1) повторно вчинив крадіжку шляхом проникнення у житло за таких обставин.

06 березня 2018 року приблизно о 15 год. 10 хв. ГАРАЩЕНКО а ОСОБА 1, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , вирішили з метою власного збагачення за рахунок чужого майна шляхом проникнення у житло мешканців вказаного будинку повторно спільно здійснити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 прослідував до під`їзду № 3 вказаного будинку і почав обходити квартири з метою підбору помешкання, з якого можна було б вчинити крадіжку. Пересвідчившись у відсутності мешканців квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, де проживає ОСОБА_15 , шляхом використання заздалегідь принесених пристроїв для відпирання замків (відмичок) проник разом з ОСОБОЮ 1 в дане житло, звідки спільним діями викрали чуже майно, належне потерпілій ОСОБА_15 , а саме: золотий ланцюжок, вагою 5 г, вартістю 5 000 грн., золотий ланцюжок, вагою 2 г, вартістю 2 000 грн., золотий браслет, вагою 3 г, вартістю 3 000 грн., золотий хрестик, вагою 2 г, вартістю 2 000 грн., золоту іконку, вагою 2,5 г, вартістю 2 500 грн., золотий кулон з цирконієм, вагою 1,5 г, вартістю 1 500 грн., а також грошові кошти в сумі 27 000 грн., 700 доларів США, що станом на 06 березня 2018 року за курсом НБУ становило 18 410 грн., годинник «КГБ» з чорним ремінцем вартістю 250 грн., годинник «Fitron» з чорним ремінцем вартістю 250 грн., мобільний телефон марки «Samsung GT S5570» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 500 грн., мобільний телефон марки «LG D32» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 2 500 грн., мобільний телефон марки «Nokia 3310» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 100 грн., чоловічу куртку «Fashion BOS» синього кольору, вартістю 800 грн., набір колонок в кількості 5 шт. «Sony SS-ND51», вартістю 500 грн., набір для бриття «Philips series 1000», вартістю 900 грн., ноутбук «Acer» в корпусі чорного кольору, с/н NXM37EU2290В6663400, з зарядним пристроєм, вартістю 5 000 грн., планшет «Asus Nexus» в корпусі чорного кольору, вартістю 3 000 грн., чохол до планшету чорного кольору, вартістю 200 грн., фотоапарат «Olympus C-4000 ZOOM» в корпусі сірого кольору, вартістю 300 грн., мобільний телефон марки «Samsung GT-19500» в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартістю 2 500 грн., мобільний телефон марки «Samsung G19500» в корпусі чорного кольору, без зазначення ІМЕІ, вартістю 2 500 грн., в чохлі чорного кольору, вартістю 50 грн., мобільний телефон марки «Samsung SGH-D980», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , вартістю 500 грн., мобільний телефон марки «Philips 199» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_8 , вартістю 300 грн., мобільний телефон марки «Gretel А7» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , вартістю 1 800 грн., в прозорому чохлі, вартістю 50 грн., мобільний телефон марки «Lenovo S898t+», в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ НОМЕР_11 , вартістю 2 300 грн., в чохлі з малюнком, вартістю 50 грн., жіночі кросівки чорного кольору з білою підошвою 36 розміру, вартістю 350 грн., жіночу куртку зі шкірозамінника чорного кольору, розмір S, вартістю 1 000 грн., жіночу куртку зі шкірозамінника «Colins» чорного кольору, розмір XS, вартістю 500 грн., жіночу куртку «Valentino» зі шкірозамінника чорного кольору, розмір М, вартістю 500 грн., які помістили до дорожньої сумки чорного кольору, вартістю 100 грн. та дорожньої сумки синього кольору, вартістю 290 грн., а також до кишень своєї куртки, а всього у такий спосіб заволоділи чужим майном на загальну суму 88 500 грн., після чого залишили місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у висунутому звинуваченні за вказаних фактичних обставин визнав частково, покаявся у власних діях і дав показання, пояснивши, що дійсно 06 березня 2018 року приблизно о 15 год. 10 хв., вирішив з метою власного збагачення за рахунок чужого майна шляхом проникнення у житло мешканців вказаного будинку повторно здійснити крадіжку чужого майна. З цією метою, знаходячись в під`їзді № 3 вказаного будинку, шляхом відмикання замків (за допомогою відмичок) самостійно проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав чуже майно, а саме, ювелірні вироби, мобільні телефони, гроші, одяг та інші речі, перелік цього майна, його вартість та належність потерпілій ОСОБА_15 не оспорював, після чого залишив місце злочину з викраденим майном, проте невдовзі був з ним затриманий.

Як також уточнив обвинувачений, вказану крадіжку він вчинив самостійно, ніхто на неї його не підбурював і йому не допомагав у цьому, в тому числі також інші обвинувачені у межах даного судового провадження, зокрема, і ОСОБА_10 . ГАРАЩЕНКО показав, що біля під`їзду, будучи введеним в оману щодо його справжніх намірів, чекав приятель ОСОБА_16 , якому він дав нести одну із сумок, а потім в подальшому вони випадково зустріли ГАЙДАЄНКА, з якими також товаришував, і у такому складі їх разом було затримано оперативними працівниками в цивільному одязі. Наполягає, що інші обвинувачені у межах даного провадження до крадіжки не причетні.

Крім власне викривних показань, винуватість ОСОБА_17 у повторному вчиненні за попередньою змовою групою осіб вказаної крадіжки, поєднаної з проникненням до житла потерпілої, доведена сукупністю інших досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй належності, допустимості та достовірності, а у своєму взаємозв`язку є достатніми для таких висновків суду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 показала, що обвинувачених раніше не знала, 06 березня 2018 року близько 14 год. вона вийшла на вулицю гуляти з сином, зайшла на місце своєї роботи до адміністрації ринку «Дніпро», де приблизно о 16 год. на телефон адміністрації подзвонили і повідомили, що на Зодчих, 4 обікрали квартиру працівника ринку, але не знають чию, тому треба під`їхати. Потерпіла прибула додому за адресою АДРЕСА_5 , і зрозуміла, що це саме її квартиру пограбували, там вже була поліція, їй показали фото чоловіків, яких вже затримали, квартира була закрита та опечатана, біля дверей стояли працівники поліції. Вона під дверима своєї квартири, а потім і на вулиці чекала слідчо-оперативну групу. Коли та прибула, з її, потерпілої, дозволу була оглянута квартира, в неї викрали телефони, ноутбук, одежу, парфуми, сумки, цукерки, шоколадки, взуття, зарядні пристрої, гроші: 700 доларів по 100 купюри і 5 доларів, які лежали окремо і 27 тис. грн. по 200 та 500 грн. та золото. Поліція проводила слідчі дії, знімали відбитки пальців. Поліція повідомила, що грошей та золота не було при затриманих, але була ще четверта особа, якій вдалося втекти. А вже після передзвонили, приблизно ввечері, що золото вже знайшли, а грошей немає. Під час огляду квартири були присутні поняті, будь яких заяв про порушення її прав як потерпілої із сторони поліції не було, скарги на дії поліцейських відсутні.

Як також уточнила потерпіла: - їй повернули деякі її речі, які знайшли (телефони без зарядних пристроїв, спортивний костюм, гроші та золоті прикраси), їх належність собі вона категорично підтверджує; - вхідний замок дверей не був зламаний, оскільки як їй пояснили в поліції, у грабіжників були відмички; - потерпіла вказала на присутніх обвинувачених, що саме їх фото надавали працівники поліції для огляду як осіб, що затримали під час крадіжки, ці ж фото опубліковані були на сайті «Київ Оперативний» і на одному з них вона побачила свій шарф, на кому саме вказати вона не змогла.

Наведені показання потерпілої в загальних рисах знайшли своє підтвердження під час дослідження змісту її первинної заяви про кримінальне правопорушення від 06 березня 2018 року (т. 2 а. а. 38).

Обвинувачений ОСОБА_18 повністю підтвердив показання потерпілої, в тому числі і щодо переліку речей, якими він заволодів в результаті крадіжки.

Як видно з дослідженого судом протоколу огляду місця події від 06 березня 2018 року з додатками у виді схеми та фото таблиці (т. 1 а. 125-136) на восьмому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 знаходиться однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , вхідні двері до якої із замками відкриті і не пошкоджені, в приміщенні квартири порушено порядок (розкидані речі та документи, вийняті шухляди зі шафи тощо), зафіксовано зі слів потерпілої відсутність належних їй речей та цінностей (700 доларів США, золоті прикраси), також були виявлені та вилучені сліди папілярних узорів з упаковки з-під дисків на столі в кімнаті та з особистого фотоальбому потерпілої на ліжку в кімнаті, а також дверні замки.

Як слідує з протоколу огляду місця події, слідчий при проведенні огляду місця події проводив виявлення та фіксацію речових доказів, які добровільно (без ознак примусу чи втручання у її особистий простір) видала власниця житла, яка власне і викликала поліцію з повідомленням про злочин. При цьому будь-якого відшукування майна при вчиненні вказаної слідчої дії не відбувалося. З огляду на викладене, правових підстав для визнання даних протоколу огляду місця події в житлі обвинуваченого недопустимими доказами немає. Відтак, суд визнає здобуті під час вказаного огляду житла потерпілого відомості допустимими доказами, оскільки житло є місцем вчинення злочину, проникнення до нього відбулося у присутності та з дозволу власника, а тому під час вказаної процесуальної дії законних прав потерпілої порушено не було (Аналогічну праву позицію висловив у своїх рішеннях і Верховний Суд див., http://reyestr.court.gov.ua/Review/92065935 - постанова від 29.09.2020 року у справі № 418/801/17,http://reyestr.court.gov.ua/Review/77590154 - постанова від 30.10.2018 року у справі № 671/1486/17, http://reyestr.court.gov.ua/Review/84120915 - постанова від 04.09.2019 року у справі № 740/1347/16-к).

Згідно з дослідженим судом висновком експерта № 8-1/1504 від 08 травня 2018 року (т. 1 а. 160-173) виявлений з трьох слідів, які були вилучені під час огляду місця події від 06 березня 2018 року, слід папілярного узору пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 24х31мм придатний для ідентифікації і належить пальцю лівої руки ОСОБИ 1, а слід папілярного узору пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 24х27мм також придатний для ідентифікації і належить безіменному пальцю лівої руки ОСОБА_17 .

ГАРАЩЕНКО вказаного висновку експертів не оспорював і підтвердив в частині, що стосується його особисто.

Отже, суд вважає поданими доказами поза розумним сумнівом доведеним те, що мала місце крадіжка належних потерпілій речей з її житла, тобто поєднана з протиправним проникненням до останнього. Єдиним поясненням виявлення особистих слідів обвинуваченого ГАРАЩЕНКА та ОСОБИ 1 в житлі потерпілої є факт перебування в ньому останніх, що зокрема лише частково узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_18 в суді щодо особисто себе.

Як видно з протоколів затримання ОСОБА_19 та ОСОБИ 1 (т. 1 а. 194-196; т. 2 а. 5-7), під час їх особистого обшуку, кожного окремо, будь-які предмети чи речі, які мали б значення для даного провадження, не вилучалися. Крім того, за даними цих же протоколів, ОСОБА_18 та ОСОБА 1 фактично затримані о 15 год. 30 хв. 06 березня 2018 року, тобто ще задовго до подання самої заяви про злочин і вже за конкретною підставою (безпосередньо після вчинення злочину), але уперше зі своїми правами затриманого, в тому числі з правом мати захисника та не свідчити проти себе, ознайомилися лише після складання протоколу затримання о 21 год. 05 хв. та 20 год. 30 хв. відповідно 06 березня 2018 року, про що свідчать особисті підписи затриманих.

Як видно з протоколу затримання ОСОБА_20 (т. 1 а. 222-224), останній також фактично затриманий о 15 год. 30 хв. 06 березня 2018 року, тобто ще задовго до подання самої заяви про злочин і вже за конкретною підставою (безпосередньо після вчинення злочину), але уперше зі своїми правами затриманого, в тому числі з правом мати захисника та не свідчити проти себе, ознайомився лише після складання протоколу затримання о 20 год. 00 хв. 06 березня 2018 року, про що свідчить особистий підпис затриманого.

Натомість суд критично оцінює, а відтак відхиляє як сумнівні дані вказаного протоколу затримання ОСОБА_21 в частині результатів його проведеного особистого обшуку о 20 год. 00 хв. 06 березня 2018 року, під час якого нібито при ньому (не конкретизується де саме) були виявлені золоті прикраси (два ланцюжки, браслет два кулони та хрестик). Суд при цьому виходить з того, що сама сторона обвинувачення подала доказ проведення іншого особистого обшуку ОСОБА_21 також після виявленої крадіжки, але на декілька годин раніше (протокол огляду місця події від 06 березня 2018 року за проміжок часу з 17 год. 00 хв. по 19 год. 01 хв. - т. 1 а. 137-151), за результатами якого таких речей при затриманому виявлено не було.

Суд в порядку ч. 2 ст. 89 КПК України з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, визнає очевидно недопустимими доказами обвинувачення всі дані, які були встановлені (одержані) органом досудового розслідування 06 березня 2018 року під час огляду місця події у проміжку часу з 17 год. 00 хв. по 19 год. 01 хв. на ділянці місцевості в підземному переході біля зупинки громадського транспорту «Сім`ї Сосніних» в м. Києві і відображені у протоколі цієї слідчої дії з додатками у виді фото таблиць (т. 1 а. 137-151), оскільки слідча дія у формі особистого обшуку затриманих ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБИ 1 (фото № 20-28) в порушення вимог ч. 3 ст. 214 та ч. 3 ст. 208 КПК України була проведена до початку здійснення досудового розслідування (за даними реєстру досудового розслідування лише о 17 год. 06 березня 2018 року надійшла до правоохоронних органів заява про злочин, за якою пізніше вносилися відомості до ЄРДР), без належного оформлення факту їх затримання, як наслідок без роз`яснення права на захист у зв`язку з цим, без належної фіксації самого обшуку вказаних осіб, їх участі у цій слідчій дії та посвідчених підписами всіх її учасників результатів.

За вимогами ч. 1 ст. 237 КПК України огляд місцевості проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями цієї статті не передбачено. Згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст. 208 КПК України уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та може здійснити обшук затриманої особи але з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього та інші процесуальні права, передбачені КПК. У пунктах 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Таким чином, слідчий під виглядом проведення огляду місця події фактично здійснив особистий обшук затриманих осіб, під час якого в них було вилучено певні предмети, чим порушив вимоги процесуального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення до ЄРДР відомостей про скоєне кримінальне правопорушення. Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд у постановах: від 21 січня 2020 року у справі № 381/2316/17 - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87179214; від 21.01.2020 у справі № 753/3689/15-к - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87179247; від 4 грудня 2019 року у справі № 752/13790/15-к - http://reyestr.court.gov.ua/Review/86162498; від 18 лютого 2020 року у справі № 756/2548/16-к - http://reyestr.court.gov.ua/Review/88048326; від 8 квітня 2020 року у справі № 447/1765/16-к - http://reyestr.court.gov.ua/Review/88749363).

Враховуючи викладене, суд визнає як похідні недопустимими всі інші докази, які були вилучені 06 березня 2018 року під час особистого обшуку вказаних затриманих осіб як речові докази (т. 1 а. 176, 179, 182, 191 -193), протоколи їх огляду (т. 1 а. 187-188).
Відтак, суд за вимогами ч. 2 ст. 86 КПК України не використовує вказані недопустимі докази, зокрема і вилучені як речові докази зразки, предмети та сліди (відомості), що вони містять на собі, при поставленні даного вироку суду і не посилається на них, оскільки такі докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема, права на захист.

Досліджений судом висновок експерта № 8-3/1387 від 10 квітня 2018 року за результатами дослідження вилученого замка з вхідної двері квартири потерпілої (т. 1 а. 152-157) виявився не інформативним. Разом з тим, обвинувачений ГАРАЩЕНКО визнав, що саме відмички, які були предметом даного експертного дослідження належать йому, саме їх в нього було вилучено під час затримання, і саме ними він особисто відкрив двері квартири потерпілої.

За таких обставин, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом те, що 06 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА 1 вчинив повторне таємне викрадення чужого (крадіжку), яке належить потерпілій ОСОБА_15 , поєднане з проникненням у житло, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

На заздалегідь узгоджений характер корисливих дій обвинуваченого ОСОБА_11 разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, об`єктивно вказує слідова інформація, зібрана органом досудового розслідування у належний спосіб під час невідкладної слідчої дії огляд місця події за місцем фактичного вчинення крадіжки. Тому показання обвинуваченого ОСОБА_17 про самостійне вчинення даного злочину суд оцінює критично, а відтак відхиляє, як спростовані поданими доказами.

Обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримане прокурором під час судового розгляду, також було пред`явлено ОСОБА_23 . Зокрема, за обвинувальним актом 06 березня 2018 року приблизно о 15 год. 10 хв. ГАЙДАЄНКО разом з ГАРАЩЕНКОМ та ОСОБОЮ 1, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , вирішили з метою власного збагачення за рахунок чужого майна спільно повторно здійснити крадіжку чужого майна громадян мешканців вказаного будинку, вступивши у такий спосіб у попередню змову на повторне вчинення крадіжки з проникненням у житло. Діючи раніше досягнутої домовленості ОСОБА_24 , ОСОБА_18 та ОСОБА 1 прослідувавши до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , почали обходити квартири з метою підбору помешкання, з якого можна було б вчинити крадіжку. Пересвідчившись у відсутності мешканців квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, де проживає ОСОБА_25 , шляхом використання заздалегідь принесених пристроїв для відпирання замків (відмичок) проникли в дане житло, звідки викрали належне потерпілій ОСОБА_25 майно відповідно до наведеного вище переліку, після чого з місця злочину пішли. При цьому, ОСОБА_18 першим вийшов з під`їзду і почав спостерігати за навколишньою обстановкою з метою забезпечити непомічений вихід з нього ГАЙДАЄНКА і ОСОБИ 1. Далі ОСОБА_18 , переконавшись у відсутності біля будинку сторонніх осіб, зателефонував ГАЙДАЄНКУ і ОСОБІ 1, після чого останні також вийшли з під`їзду і передали ГАРАЩЕНКУ частину викраденого майна.

Натомість, допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_10 повністю заперечив свою причетність до вказаних дій і показав, що на місці затримання опинився випадково, причетності до вказаної крадіжки не мав та обставини її вчинення йому не відомі, в квартирі потерпілої ніколи не перебував. ГАЙДАЄНКО показав, що випадково зустрів ГАРАЩЕНКА з КАШКІНИМ, які несли дві сумки з якимись речами, походження яких йому не повідомляв і ніхто не пояснював, і відразу після цього їх разом затримали та обшукали за місцем, вказаним у протоколі огляду місця події. Під час особисто обшуку багато речей було вилучено у ГАРАЩЕНКА та КАШКІНА, а в нього лише особисті речі, які не фігурують як речові докази. Аналогічні показання в цій частині дав і обвинувачений ОСОБА_18

Оцінюючи висунуте ГАЙДАЄНКУ обвинувачення, суд констатує що подані прокурором на підтвердження вини останнього та вже оцінені судом докази, в частині, в якій вони не були відкинуті (показання потерпілої, її заява про злочин, протокол огляду місця події від 06 березня 2018 року з додатками, висновок експерта № 8-1/1504 від 08 травня 2018 року, протоколи затримання ОСОБА_18 , ОСОБИ 1 та ОСОБА_20 , висновок експерта № 8-3/1387 від 10 квітня 2018 року), не містять відомостей, які можна було б оцінити як дані про будь-яку причетність ГАЙДАЄНКА до вказаної крадіжки, на місце вчинення якої не було виявлено і слідів присутності останнього. Відтак показання обвинувачених ГАРАЩЕНКА та ГАЙДАЄНКА про непричетність до крадіжки останнього не спростовані, а тому суд кладе їх в основу свого вироку в цій частині.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням (постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (джерело: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75286445).
Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що за вказаних в обвинувальному акті обставин ОСОБА_10 06 березня 2018 року приблизно о 15 год. 10 хв. разом з іншими особами, вступивши у попередню змову на повторне вчинення крадіжки з проникненням у житло, проник до квартири потерпілої шляхом використання заздалегідь принесених пристроїв для відпирання замків (відмичок), звідки спільними діями викрав належне потерпілій майно, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_22 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, належить виправдати та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що вказаний злочин вчинено саме ним.
Потерпіла ОСОБА_15 подала до суду цивільний позов (т. 1 а. 35) до обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_17 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 45 410 грн. (неповернуті грошові кошти в сумі 27 000 грн. та 700 доларів США, що станом на 06 березня 2018 року за курсом НБУ становило 18 410 грн.).

Прокурор заявлений позов підтримав у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_11 позов визнав у повному обсязі, а обвинувачений ОСОБА_10 не визнав, посилаючись на свою непричетність до крадіжки.
Враховуючи проведений аналіз доказів та висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_17 , зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає за необхідне задовольнити поданий позов потерпілої тільки до обвинуваченого ОСОБА_17 , відмовивши у його задоволенні щодо ОСОБА_22 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_26 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про його особу, а саме те що він раніше судимий за тяжкі злочини, належних висновків для себе не зробив, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_26 , не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_17 в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України змінити запобіжний захід засудженому ОСОБА_26 на тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_27 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Змінити щодо ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , запобіжний захід із ЗАСТАВИ на ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ, взявши його під варту в залі суду негайно. Утримувати ОСОБА_6 під вартою до набрання вироком законної сили у ДУ «Київській слідчий ізолятор».
Запобіжний захід щодо ОСОБА_17 ЗАСТАВА після набрання вироком законної сили скасувати і повернути внесену суму (153 680 грн. т. 2 а. 70), як предмет застави, заставодавцю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_26 рахувати з 20 грудня 2021 року.
У строк відбутого покарання зарахувати ОСОБА_26 строк його попереднього ув`язнення у період часу з 06 березня 2018 року до 28 (включно) січня 2019 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою у зв`язку з даною справою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_22 задовольнити частково. Стягнути на користь потерпілої ОСОБА_28 з ОСОБА_6 45 410 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, а у задоволенні цього цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_22 відмовити.

Заходи забезпечення стосовно виправданого ОСОБА_22 скасувати.

Судові витрати, повязані з проведенням експертиз на загальну суму 4 147 грн. стягнути з ОСОБА_17 на користь держави.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_29