Справа № 347/714/20
Провадження № 11-кп/4808/488/21
Категорія ч. 2 ст. 199 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000298 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199 ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В клопотанні прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення розміру застави. Клопотання обґрунтовано наявністю обставин, які свідчать про те, що існують: ризик переховування від суду, оскільки вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 може мати намір уникнення від відповідальності. Сторона обвинувачення також наголошує й на існуванні ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та джерела доходу для життя й раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Прокурор вважає, що ймовірність існування наведених ризиків, у сукупність з характером вчинених кримінальних правопорушень, суспільної небезпечності, тяжкості покарання, передбаченого за їх вчинення, є підставами для продовження запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки, на переконання сторони обвинувачення, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать в повній мірі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не дадуть реальної змоги запобігти заявленим ризикам.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`яке, аніж тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор підтримав подане ним клопотання, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення розміру застави, в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника просив відмовити;

- обвинувачений та його захисник просили суд задовольнити заявлене ними клопотання, а в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника належить відмовити, з таких підстав.

Питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 вирішується на стадії судового розгляду, де вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суддя постановив: «Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто із 14.30год 27.09.2021р. Запобіжний захід ОСОБА_7 обрати тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 днів з моменту проголошення вироку суду, взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду» (а.п. 34).

З листа начальника УВП №12 за №2/3/3-5148 від 18.11.2021 року вбачається, що строки запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 закінчуються 26.11.2021 року.

На даний час вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2021 року не набрав законної сили, оскільки відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника, яке до закінчення дії запобіжного заходу, завершити неможливо з об`єктивних причин.

Сторона обвинувачення в клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та безпосередньо в суді апеляційної інстанції стверджує, що існують ризики, передбачені п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, й запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом обрання іншого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, з чим погоджується колегія суддів.

Так, про існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду свідчить те, що останній усвідомлює неминучість покарання за вироком суду.

Серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26.07.2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає доведеним й актуальність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Під час прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , окрім наявності ризиків, колегію суддів також були врахованій відомості, що характеризують обвинуваченого, зокрема те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, одружений, й раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу, колегія суддів виходить з того, що ризиками у даному випадку є дії, що може вчинити обвинувачений з високим ступенем ймовірності, а не доведеність стороною обвинувачення їх вчинення.

З огляду на матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доведеним, що ризики зазначені у клопотанні прокурором, які слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшились, а тому обґрунтованими є покликання сторони обвинувачення про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, є недостатнім, що в свою чергу спростовує доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При прийнятті рішення, колегією суддів враховано й позицію ЄСПЛ в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При оцінці щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів враховує не лише суворість покарання, а й пропорційність запобіжного заходу запобіганню ризиків, на які вказувала сторона обвинувачення, з метою захисту не лише прав обвинуваченого, а суспільства в цілому, й таке обмеження особистих прав є пропорційним меті застосування запобіжного заходу та є необхідним у демократичному суспільстві.

Вищевказані обставини свідчать про безпідставність доводів обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 на даному етапі апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченомуОСОБА_7 , продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 23.01.2022 року включно, та відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, виходячи з приписів п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України, яким передбачено, що суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, колегія суддів вважає неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 177, 183, 197, 376, 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 січня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарання (12)».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5