ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/1042/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України
07 грудня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості;
засудженого 06 грудня 2018 року вироком Новокаховського міського суду Херсонської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Початок строку: 23.01.2019року, кінець строку: 23.01.2022року.

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на те, що умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. 17.02.2021 року засудженому ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання. В матеріалах справи відсутні докази того, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним покарання перестає бути доцільним, і за викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів апелянт указує, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків під час розгляду матеріалів справи. Наголошує про те, що засуджений позитивно характеризується установою відбування покарання, повністю розкаявся у вчиненні злочинів, перебуває у шлюбі та має на утриманні дитину-інваліда, що на думку апелянта дає підстави для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_9 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні вимоги та просила їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до усталеної судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначених вище вимог закону при розгляді клопотання судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як випливає з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в ДУ «Північна виправна колонія №90» засуджений ОСОБА_9 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, 4 рази заохочувався. З представниками адміністрації установи ввічливий. На заходи виховного впливу реагує позитивно та своєчасно, робить правильні висновки. Розпорядку дня дотримується.
Відповідно до постанови начальника установи від 07.04.2021 року ОСОБА_9 переведено до дільниці соціальної реабілітації. На даний час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. За характером врівноважений, спокійний, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Усвідомлює суспільну небезпеку скоєного злочину, провину визнає, у скоєному розкаюється.
Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

27.07.2020 засудженому ОСОБА_9 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.

17.02.2021 ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_9 ..

Відповідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З наявної в матеріалах справи характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_9 4 рази заохочувався адміністрацією установи виконання покарання за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що у відповідності до вимог ст.107 КВК України є обов`язком засудженого, та не може бути однозначною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, 1 раз ОСОБА_9 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення погашено у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_9 у силу ст.89 КК України є таким, що не має судимості, але незважаючи на це, за відомостями, що характеризують його особу, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до нього двічі у 2010 та 2013 роках застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак це не сприяло його виправленню та не створило у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у подальшому та припиненню злочинної діяльності, що свідчить про схильність ОСОБА_9 до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Посилання апелянта на позитивні відомості про особу засудженого не мають достатнього ступеня доведеності обставин, які мають бути прийняті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_9 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

А тому процес змін в особистості засудженого ОСОБА_9 за весь час відбування покарання, ще не свідчить про його виправлення.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_9 не довів свого виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , колегія судів не знаходить,

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4