Справа № 468/1345/21-к 1-кп/468/140/21
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

13.12.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000210 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 02.11.2021 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 190 ч.1, 2, 70, 75, 76 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці червня 2021 року, більш точні дата та час не встановлені, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку № 11 по вулиці Дружби Народів в місті Баштанка Миколаївської області, зустрів ОСОБА_5 , з яким завів розмову про продаж цукру.

Розуміючи, що ОСОБА_5 зацікавилася придбанням цукру, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під вигаданим приводом, діючи з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи наміру поставляти товар, переконав ОСОБА_5 , у порядності своїх дій, обіцяючи привезти наступного дня за низькою ціною 1 мішок цукру вагою 50 кг, вартістю 800 гривень.

ОСОБА_5 , передав ОСОБА_3 гроші в сумі 800 грн за продаж йому одного мішку цукру, якого ОСОБА_3 для здійснення продажу не мав.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись грошима на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 , матеріальний збиток на суму 800 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману.

Крім того, ОСОБА_3 , наприкінці червня 2021 року, більш точні дата та час не встановлені, перебуваючи поблизу будинку № 1Б по вулиці Дружби Народів в місті Баштанка Миколаївської області, зустрів ОСОБА_6 , з якою завів розмову про продаж цукру та олії.

Розуміючи, що ОСОБА_6 зацікавилася придбанням цукру та рослинної олії, ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, під вигаданим приводом, діючи з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи наміру поставляти товар, переконав ОСОБА_6 , у порядності своїх дій, обіцяючи привезти наступного дня два мішки цукру вагою 50 кг кожен, за цінною 800 грн за один мішок, на загальну суму 1600 грн та дві пляшки соняшникової олії об`ємом 5 літрів кожна, за ціною 150 грн за одну пляшку, загальною вартістю 300 грн.

ОСОБА_6 передала ОСОБА_3 гроші в сумі 1900 грн, за продаж йому двох мішків цукру та двох пляшок соняшникової олії, яких ОСОБА_3 для здійснення продажу не мав.

Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись грошима на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1900 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_3 визнав та вказав, що за викладених в обвинувальному акті обставин, він дійсно в 2021 році, точної дати обвинувачений не пам`ятає, пропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_6 привезти в короткі строки продовольчі товари за низькою ціною та отримував від них гроші наперед, хоча не мав в своєму розпорядженні вказаних товарів, а отримані гроші витратив наступного дня на лікування дитини. В подальшому потерпілим обвинувачений передав грошові кошти, про що отримав розписку. У вчиненому ОСОБА_3 розкаюється.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із заяви про кримінальне правопорушення від 26.08.2021 року слідує, що ОСОБА_5 просив вжити заходи до ОСОБА_3 , який шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в сумі 800 грн.

Із заяви про кримінальне правопорушення від 26.08.2021 року слідує, що ОСОБА_6 просила вжити заходи до ОСОБА_3 , який шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами в сумі 1900 грн.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 в присутності понятих показав місця в м. Баштанка, де він шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілих.

Таким чином, встановлені судом обставин вказують на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, характер вчинених ним кримінальних правопорушень, що віднесені до кримінальних проступків (ч.1 ст. 190 КК України) та нетяжких злочинів (ч.2 ст. 190 КК України).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове добровільне відшкодування збитків.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З врахуванням особи винного і ряду обставин, які пом`якшують покарання та, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з врахуванням досудової доповіді органу з питань пробації щодо середніх ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства обвинуваченого, з врахуванням позиції прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд має врахувати вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 року та відповідно до ч.4 ст. 70 КК України спочатку має визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, після чого вирішити питання щодо його звільнення від такого покарання з випробовуванням.

Така позиція суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.4 ст. 442 КПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 року по справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень два роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 року (справа №468/844/21-к) остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити два роки шість місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: