н/п 1-кс/766/9331/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановила:

Представник власника майна звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, вилученого 02.12.2020 року під час обшуку транспортного засобу Volkswagen Touareg державний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися таким майном, а саме:

-грошові кошти на загальну суму 2 735 000 (два мільйони сімсот тридцять п`ять тисяч) гривень;

- чекову книжку на 25 (двадцять п`ять) чеків на отримання готівки, ФОП ОСОБА_6 , від ЯЮ 0167201 до ЯЮ 0167225, ПуАТ «КБ» Акорд Банк» код 380634, рахунок UA 0760001;

- чекову книжку на 25 (двадцять п`ять) чеків на отримання готівки, ФОП ОСОБА_7 , від ЯЮ 0167126 до ЯЮ 0167150, ПуАТ «КБ» Акорд Банк» код 380634, рахунок UA 075001;

- квитанцію № 34070873-1 від 25.11.20 на суму 30000 (тридцять тисяч) гривень, AT «Креді Агріколь Банк»;

- видаткові накладні № 6241 від 16.10.20, № 6896 від 04.11.20. № 6926 від 04.11.20 № 6997 від 05.11.20, № 7348 від 18.11.20, № 7499 від 23.11.20, № 7572 від 25.11.20, № 7573 від 25.11.20;

- рахунок - фактуру № 1040 з актом виконаних робіт від 20.11.20;

- квитанція № 34071210-2 від 25.11.20 на 300 (триста) гривень;

- квитанція № 34071210-1 від 25.11.20 на 300000 (триста тисяч) гривень;

- заяву на видачу готівки № 254983 від 02.12.20, отримувач ОСОБА_5 , ПуАТ «КБ» Акорд Банк», на 600000 (шістсот тисяч) гривень;

- картки банків, платіжні, пластикові:

- Райфайзен Банк Аваль № НОМЕР_4;

- Приватбанк № НОМЕР_5;

- ключ до рахунку № НОМЕР_3 ;

- Акордбанк № НОМЕР_6;

- Приватбанк № НОМЕР_7;

- Приватбанк № НОМЕР_8.

- акт здачі - приймання робіт № 20-03906;

- заяву 20-03906 на повірку автоцистерни;

- рахунок № 20-03906 від 20.07.20;

- акт здачі - приймання робіт № 2003906 на повірку автоцистерни;

- транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності - ОСОБА_5 .

Обґрунтування клопотання:

Головним управлінням ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Ухвалою від 10 грудня 2020 року слідчим суддею Херсонського міського суду задоволено клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого 02.12.2020 під час обшуку транспортного засобу, володільцем якого є ОСОБА_5 .

Підставами її ухвалення було подане клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_8 про арешт майна; правовою підставою для арешту майна згідно обґрунтувань клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 значиться ст.98, ч.ч.1, 2, 3, 10 ст.170, ст.171 КПК України. Підставами для накладення арешту на майно старшим слідчим ОСОБА_8 вказуються те, що «у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені ТМЦ є речовими доказами, незастосування заборони користуватися та розпорядження призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та/або передачі». Правовою підставою слідчим суддею Херсонського міського суду для арешту майна вказується ч.1 ст.98, ч.ч. 2, 3, 11 ст.170 КПК України. Встановленими обставини слідчим суддею Херсонського міського суду вказується, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі перебуває дане кримінальне провадження, 02.12.2020 у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді проведено обшуки, за результатами якого вилучено майно, про арешт якого подано старшим слідчим клопотання, 03.12.2020 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Мотивами для накладення арешту слідчим суддею Херсонського міського суду наводяться: «майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст. 98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою, тому з метою його збереження слід накласти арешт».

Вважають, що, власне, як у свій час через неучасть ФОП ОСОБА_5 та адвоката в судовому засіданні й не надання останніми щонайменше пояснень, та як наслідок не було вислухано доводи сторони ФОП ОСОБА_5 , то за таких умов арешт на майно накладено необґрунтовано, а також як у свій час при винесенні слідчим суддею ухвали від 10.12.2020р. так і на сьогоднішній час немає обґрунтованих підстав та потреби в існуванні арешту на майно, що свідчить про необхідність його скасування.

Вказує, що ФОП ОСОБА_5 на законних підставах здійснює особисто власну господарську діяльність шляхом збору і закупки за дорученням у фізичних осіб молока та в подальшому передачі (доставку) такого підприємствам виробників молочної продукції. Усі взаємовідносини із такого збору та закупки за дорученням молочної продукції у фізичних осіб та подальшої її передачі (поставки) на відповідні підприємства належним чином оформлені господарськими договорами та відповідними первинними документами, що як наслідок згідно тієї форми здійснення діяльності як особа, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування (платником єдиного податку), є належним і законним, як то допускається нормами Податкового кодексу України та визначено податковим обліком. Всі оподатковувані господарські операції ФОП ОСОБА_5 оформлені та підтверджені, а також податки, зокрема, єдиний податок та єдиний соціальний податок сплачені в повному обсязі із суми отриманих у власність грошових коштів, тобто з отриманого доходу (виручки) на відкриті в установі банку рахунки.

Зазначає про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Також, вважає за необхідним зазначити, те що необхідна очевидність того, що та чи інша особа є причетною до правопорушення, що кваліфікується за ч.3 ст.212 КК України, чого немає у даному кримінальному провадженні.

Однак, жодних даних та мотивів використання старшим слідчим вищезгаданого висновку економічного дослідження №27/09 від 26.08.2020р., який мав місце іще до внесення відомостей 04.09.202ор. до ЄРДР щодо даного кримінального правопорушення за ч.3 ст.112 КК України, а так само, які відомості та документи використані при виготовленні даного висновку і як в цілому чи зокрема цей висновок стосується безпосередньо ФОП ОСОБА_5 клопотання про арешт майна не містить, а тому не могло бути взагалі враховуватися слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майна.

Так само, як вбачається із клопотання старшого слідчого про арешт майна, та із змісту ухвали слідчого судді про арешт майна, вилученого під час обшуку, міститься покликання на те, що майно вилучене під час обшуку постановою слідчого визнано речовим доказом, й це стало також наводилося старшим слідчим у своєму клопотанні як підстава для арешту майна, володільцем якого є ФОП ОСОБА_5 .

Постанова слідчого про визнання речовим доказом, вилученого під час обшуку майна не те, що не містить достатніх і належних мотивів, в ній відсутні обґрунтування, яким саме критеріям відповідає вилучене майно у даному кримінальному провадженні, зазначеним у ст.98 КПК України, постанова навіть не містить мотивів того, яку причетність до тих чи інших дій і саме та безпосередньо ФОП ОСОБА_5 має відношення та ступінь її хоч би ймовірної причетності до діяння по ухиленню від сплати податків, тобто до правопорушення, визначеного ч.3 ст.212 КПК України.

Вищенаведені аргументи та доводи, що свідчать про законні та правомірні обставини здійснення ФОП ОСОБА_5 своєї господарської діяльності, врахування тільки хибної і безпідставної без жодного доказу версії органу досудового розслідування при розгляді в судовому засіданні слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно, а також неучасть ФОП ОСОБА_5 та адвоката в судовому засіданні, стало підставою для відсутності у слідчого судді об`єктивної можливості почути пояснення та вислухати доводи сторони ФОП ОСОБА_5 та адвоката, що в свою чергу призвело до щонайменше необґрунтованого накладення арешту на майно, і це надає право ФОП ОСОБА_5 заявити це клопотання про скасування арешту на майно повністю.

Обґрунтовує законні та правомірні обставини здійснення ФОП ОСОБА_5 своєї господарської діяльності, врахування тільки хибної і безпідставної без жодного доказу версії органу досудового розслідування при розгляді в судовому засіданні слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно, а також неучасть ФОП ОСОБА_5 та адвоката в судовому засіданні, стало підставою для відсутності у слідчого судді об`єктивної можливості почути пояснення та вислухати доводи сторони ФОП ОСОБА_5 та адвоката, що в свою чергу призвело до щонайменше необгрунтованого накладення арешт на майно, і це надає право ФОП ОСОБА_5 заявити це клопотання про скасування арешту на майно повністю.

Таким чином, відсутні були раніше та власне і на сьогодні немає обґрунтованих підстав та потреби у арешті та заборонах щодо майна, законним володільцем якого є ОСОБА_5 , а також наведене вище дає обґрунтовані підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та обмеження права володіння ним здійснено без оцінки розумності та співмірності обмеження прав та законних інтересів ОСОБА_5 , а отже втручання в право на мирне володіння майном ОСОБА_5 , не виправдовує такий ступінь втручання у її права і свободи потребам досудового розслідування та з явним порушенням справедливого балансу між інтересами володільця майна і завданням кримінального провадження, що має наслідком необхідність скасування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Представник власника майна підтримав клопотання, просив його задовольнити. Наголошував на тому, що у клопотанні слідчого чітко зазначалося про накладення арешту як на речові докази, тоді як арештоване майно немає жодних ознак речового доказу, а арешт на майно накладено з метою збереження речового доказу. Обґрунтування відповідності арештованого майна критеріям речового доказу, визначених статтею 98КПК України, не міститься ні в постанові слідчого про визнання речовим доказом, ні в клопотанні слідчого про арешт майна, ні в ухвалі слідчого про накладення арешту на майно. Автомобіль придбаний у 2019році за кредитні кошти, кошти отримані не злочинним шляхом. Кошти були зняті з рахунків за дорученням в день, коли проводився обшук. Значну частину вилучених речей, зокрема, кошти, автомобіль не було зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук. Ухвалою слідчого клопотання поверталося слідчому для усунення недоліків, проте ці недоліки не були усунені. Жодних мотивів мети збереження речових доказів у клопотанні наведено не було. Вилучені кошти позбавили ОСОБА_5 розрахуватися із постачальниками молока. Молоко у населення забране, а кошти їм не виплачені. Арешт банківських карток позбавляє можливості користуватися ними.

Прокурор заперечував проти клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що вилучене доводить те, що господарська діяльність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснюється ОСОБА_5. Грошові кошти є предметом кримінального правопорушення. В автомобілі перевозилися грошові кошти, він є засобом перевезення грошових коштів. Банківські картки не можуть передаватися, а тільки підтверджують їх належність іншим особам і якими користується ОСОБА_5 . До банківських установ листи не направлялися.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 1 ст.174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0000057 ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року було, накладено арешт на речі та документи, які вилученні під час обшуку 02.12.2020 року у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , володільцем якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Щодо особи, яка звернулась з клопотанням.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 - подав клопотання як представник власника майна ОСОБА_5 , який зазначений в ухвалі про накладення арешту зазначений як володілець майна.

Щодо накладеного арешту:

КПК України ст.174 передбачає, що розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює:

1)обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту

2)наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.

В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість арешту саме в кримінальному провадженні №0000057 від 04.09.2020, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року у справі № 766/17637/20 (н/п 1-кс/766/10696/20), арешт на майно накладався, оскільки воно має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою.

Як встановлено під час судового засідання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 здійснюється з 04.09.2020 року, і до цього часу ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу. Ці обставини не були спростованні прокурором у судовому засіданні.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Разом з тим, виходячи із ч.2 ст.132 та ч.2 ст.173 КПК України наслідки арешту для осіб, чиї права обмежуються, повинні бути розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі не вповноважений розглядати питання щодо наявності, відсутності складу кримінального правопорушення чи його неправильної кваліфікації.

Дослідженню підлягають обставини які були підставою для арешту майна.

Щодо скасування арешту на документи та картонні картки

Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного 04.09.2020 року за №0000057 з попередньою правової кваліфікацією ч.3 ст.212 КК України.

Хоч слідчим суддею й накладено арешт на документи, але вони визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні (за виняткових обставин можливо ч.2 ст.98 КПК України). Тому наразі скасування арешту на них є передчасними, представником власника майна не доведено, що з ними проведенні всі необхідні процесуальні дії. Вказане стосується картонних карток, список власників тварин. У кримінальному провадженні ще проводяться експертизи, висновки не отриманні.

Не зазначено й того, що це якось впливає на діяльність ФОП ОСОБА_5 .

Щодо скасування арешту на ключ до рахунку та самих грошей.

Відповідно до ч.3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Основним документом, в якому мають бути визначені критерії речового доказу вилученого майна є постанова слідчого про визнання речовим доказом.

Постанова слідчого про визнання майна, вилученого під час обшуку від 02.12.2020року, не містить жодного обґрунтування відповідності вилучених речей критеріям речового доказу.

Слід врахувати, що під час обшуку вилучені гроші, автомобіль, ключ до рахунку не були зазначені в ухвалі слідчого судді на обшук, і в постанові про визнання речовим доказом слідчий жодним чином не згадав про необхідність їх вилучення під час обшуку, їх відповідність критеріям речового доказу.

Враховуючи зміст ч.3 ст.170КПК України, вказана норма є додатковою гарантією необґрунтованого накладення арешту на майно в разі формального визнання майна речовим доказом, і покладає на слідчого суддю обов`язок перевірити чи відповідає вилучене майно критеріям речового доказу. Водночас, при відсутності належного мотивування критеріїв речового слідчим, слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність вилучених речей критеріям речового доказу.

Оскільки заявлено про необґрунтоване накладення арешту на майно, то і при скасуванні арешту, слідчий суддя зобов`язаний перевірити ці критерії.

На переконання слідчого судді арешт на ключ до рахунку, гроші та автомобіль накладено необґрунтовано. Ні в постанові слідчого про визнання речовим доказом, ні в клопотання слідчого про накладення арешту на майно, не зазначено жодного критерію, визначеного ст.98КПК України, яким би відповідав вилучений ключ до рахунку та грошові кошти. З ними не проводяться жодні слідчі, процесуальні дії.

Арешт на вказаний ключ, грошові кошти як захід забезпечення цього кримінального провадження не відповідає своєму призначенню і жодним чином не може забезпечити його дієвість.

Відповідно до ч.2 ст.100КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. З часу вилучення документів минув майже рік, проте немає протоколу огляду вилучених коштів, ключів до рахунку, автомобіля, що свідчить про відсутність інтересу при досудовому розслідуванні до вилученого, а відповідно і відсутність жодних слідів злочину(інформації про злочин) у вказаних них і як наслідок, необґрунтованість накладення на них арешту.

Подальше перебування майна під арештом буде порушенням прав їх власників (ключ від рахунку, особи, що займається господарською діяльністю), а тому слідчий суддя приходить до висновку, що арешт має бути скасовано.

Вказане стосується й автомобіля. Насамперед незрозуміло й самі підстави для його вилучення. Слідчим надавався дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі. Незрозуміло які правові підставі були для його вилучення. Та обставина, що у ньому перебували кошти на час обшуку не є підставою для накладення арешту як на речовий доказ.

Положеннями статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно із цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 41 Конституції України, яка визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

З урахуванням викладеного подальше позбавлення ОСОБА_5 права розпоряджатися власним майном з огляду на те, що він не є учасником кримінального провадження № 0000057, майно вилучено без ухвали слідчого судді, а також з огляду на невідповідність вилученого майна критеріям статті 98 КПК України, є втручанням у його право мирно володіти своїм майно.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання представника власника майна про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року у кримінальному провадженні №0000057, а саме на:

- грошові кошти на загальну суму 2 735 000 (два мільйони сімсот тридцять п`ять тисяч) гривень;

- ключ до рахунку № НОМЕР_3 ;

- транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_5 із забороною у користуванні та розпорядженні.

Зобов`язати слідчого (слідчих), у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000057, повернути - грошові кошти на загальну суму 2 735 000 (два мільйони сімсот тридцять п`ять тисяч) гривень; - ключ до рахунку № НОМЕР_3 ; транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

В інший частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 35 хвилин 03 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1