Справа № 721/696/21
Провадження 1-КП/721/91/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила, Чернівецької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 12.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Яблуниця, Путильського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,
ВСТАНОВИВ:

10.03.2021 року, близько 18 год. в АДРЕСА_2 на присадибній ділянці за місцем проживання ОСОБА_5 , попросив про допомогу в спиленні та поваленні дерева породи «Яблуня» висотою біля десяти метрів свого знайомого ОСОБА_6 .
А саме, громадянин ОСОБА_5 за допомогою власної бензопили марки «Штіль МС 360» почав спилення стовбура дерева яблуні. В цей час ОСОБА_6 знаходився поруч, з лівої сторони від ОСОБА_5 на відстані близько чотирьох метрів від кореня дерева, в радіусі падіння крони дерева. ОСОБА_5 , зробивши надпил з однієї сторони біля кореня дерева, обійшов дерево з іншої сторони та не переконавшись в тому, що ОСОБА_6 відійшов на безпечну відстань за зону падіння дерева, втративши його з виду, так як слідкував за процесом спилювання, почав робити надпил з іншої сторони для остаточного повалення дерева. В цей час ОСОБА_5 , проявивши злочинну недбалість, не передбачивши можливості настання від вчинених ним дій суспільно-небезпечних наслідків, хоч повинен був та міг їх передбачити, не впевнившись у безпечності своїх дій, допилив стовбур дерева, яке під час падіння кроною вдарило по голові ОСОБА_6 , що стояв у зоні ураження падаючого дерева. В наслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні ЛШМД м. Чернівці.
Згідно висновку експерта № 279-Д від 10.06.2021 року в ОСОБА_6 були виявлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої поверхні розташовані: на лобно-тім`яній ділянці зліва; на потиличній ділянці зліва; - крововилив в лівий скроневий м`яз; епідуральний крововилив в лівій скроневій ділянці; - перелом кісток основи та склепіння черепа; -субдуральний крововилив на конвекситальних поверхнях обох півкуль головного мозку з переходом на їх міжпівкульну поверхню та базальну поверхню лівої півкулі; - забій лівої скроневої долі головного мозку і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя».

Смерть ОСОБА_6 настала від набряку та набухання речовини головного мозку, який розвинувся як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з розвитком епідуральної та субдуральної гематом та масивних субарахноїдальних крововиливів із забоєм речовини головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми неумисними діями вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за скоєння якого передбачена ч.1 ст. 119 КК України, а саме - вбивство вчинене через необережність.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 10.03.2021 року ОСОБА_7 приїхав допомогти йому з ремонтом автомобіля. Близько 18 год. цього дня в АДРЕСА_2 на присадибній ділянці за місцем свого проживання за допомогою власної бензопили марки «Штіль МС 360» почав пилити стовбур дерева, а ОСОБА_6 в цей час знаходився поруч з лівої сторони від ОСОБА_5 . Однак останній його не помітив, так як був зайнятий процесом спилювання та робив надпили по периметру дерева. Падаючи, дерево кроною вдарило ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Обвинувачений одразу підбіг до нього та викликав швидку допомогу. З метою швидкого реагування та допомоги ОСОБА_6 , ОСОБА_5 автомобілем доправив потерпілого до Путильської ЦРЛ, звідки останнього направили у ЛШМД м. Чернівці, де від завданих травм через декілька днів останній помер.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках, він допомагав її матеріально та морально під час перебування чоловіка ОСОБА_6 в лікарні, також пізніше допоміг з проведенням поховання. Вважає обвинуваченого невинним, оскільки вказана подія була наслідком нещасного випадку. Просила не позбавляти його волі, зважити на перебування у нього на утриманні неповнолітніх дітей. Цивільний позов не заявляла.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді обмеження волі та звільнити від покарання з випробувальним строком, відповідно до положень ст. 75, 76 КК України.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а саме, вбивство вчинене через необережність.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро кається. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність, наслідки вчинення злочину. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Крім того суд ураховує, що ОСОБА_5 одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно,

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Між тим, наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України дає підстави для призначення покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі території України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по справі, а саме: бензопилу марки «Штіль СМ 360» та спиляне дерево, які зберігаються в обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1