Справа № 164/305/22
п/с 1-кп/164/85/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2022 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000010 від 6 січня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 28 лютого 2022 року постановлено розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000010 від 6 січня 2022 року у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2012 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 25 липня 2012 року та до досягнення ним повноліття. В подальшому, на підставі вищевказаного судового рішення Костопільським районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист № 1710/2-773/12 від 17 грудня 2012 року та державним виконавцем відділу ДВС Маневицького районного управління юстиції 20 грудня 2012 року було відкрито виконавче провадження № 35764261 про стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/3054/18 від 28 січня 2019 року розмір аліментів було збільшено, а саме: ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 січня 2019 року даним судом було видано виконавчий лист від 13 березня 2019 року та 8 травня 2019 року заступником начальника відділу Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області було відкрито виконавче провадження.
Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про вказані рішення Костопільського районного суду Рівненської області та наявність відкритих виконавчих провадження для їх примусового виконання, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, будучи працездатним, в періоди з червня 2013 року по листопад 2015 року, з травня 2017 року по квітень 2018 року, з вересня 2018 року по січень 2022 року не звертався до Маневицької районної філії Волинського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, доходи від неофіційних заробітків не декларував та не декларує, не повідомляв державну виконавчу службу про суму заробітків та джерела доходів, з отриманих доходів аліментів не сплачував, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за періоди ухилення з 1 березня 2015 року по 1 вересня 2015 року на суму 3000 гривень (з врахуванням примітки до ст. 164 КК України, чинної на час ухилення від сплати аліментів), з 1 листопада 2017 року по 28 лютого 2019 року на суму 8000 гривень, з 28 лютого 2019 року по 1 квітня 2020 року на суму 19500 гривень, з 1 травня 2020 року по 1 вересня 2020 року на суму 6000 гривень, з 1 жовтня 2020 року по 1 квітня 2021 року на суму 9000 гривень, з 1 травня 2021 року по 1 листопада 2021 року на суму 9000 гривень, з 1 грудня 2021 року по 1 лютого 2022 року на суму 3000 гривень, а всього за вказані періоди ухилення на суму 57500 гривень, що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.
Відповідно до заяви від 22 лютого 2022 року потерпіла ОСОБА_6 згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, що передбачено ч. 2 ст. 302 КПК України, а також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно із заявою від 22 лютого 2022 року обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених в результаті проведення досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті проведення досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник ОСОБА_7 .

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000010, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Костопільського районного суду Рівненської областікоштів в користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (аліментів), що призвело до утворення за період з 1 березня 2015 року по 1 лютого 2022 рокузаборгованості по сплаті аліментів на загальну суму 57500 гривень, тобто у розмірі, що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, по якій ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 110, 369-371, 373-374, 381-382, 394-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши покарання - 100 (сто) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1