Справа № 357/4958/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1602/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року.Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Токмак Запорізької області, громадянку України, з повною загальною середньою спеціальною освітою, розлучену, не працюючу, яка має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та призначено її покарання:

- за ч.4 ст.190 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини усього належного їй на праві приватної власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано до покарання строк її попереднього ув`язнення з 09.06.2021 року по 07.11.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено строк відбуття покарання рахувати з 08 листопада 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, утримуючи її в ДУ «Київський СІЗО».

Цим же вироком вирішено питання про процесуальні витрати, речові докази, та прийнято рішення щодо цивільного позову.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбачено ч.4 ст.190 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_8 17.09.2016 року, близько 13 год. 00 хв. перебувала біля торгового місця №44, що на території центрального ринку по АДРЕСА_3 . При цьому, шляхом обману, умисно з корисливих мотивів, користуючись довірливими відносинами, що склалися із потерпілою ОСОБА_9 внаслідок неодноразових особистих зустрічей, повідомила останній неправдиву інформацію про те, що вона є церковнослужителькою та за допомогою здійснення відповідних молитовних обрядів у монастирі «Свято-Покровська Голосіївська пустинь» допоможе, щоб потерпілій повернули борг, але для проведення вказаного молитовного обряду необхідні кошти в сумі 25000 доларів США та боргова розписка. Внаслідок цього, ОСОБА_9 передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, що станом на вказану дату згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 655000 гривень, та зазначену боргову розписку.
Вказані грошові кошти та боргову розписку ОСОБА_8 зобов`язувалася повернути через 40 днів. Однак, ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, що станом на вказану дату згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 655000 гривень, та боргову розписку, потерпілій ОСОБА_9 не повернула, ними заволоділа та розпорядилась на власний розсуд, внаслідок чого завдала потерпілій майнової шкоди в сумі 655000 гривень, що є особливо великим розміром.
Крім цього, ОСОБА_8 15.10.2016 року, близько 13 год. 00 хв. перебувала біля торгового місця №44, що на території центрального ринку по АДРЕСА_3 . При цьому, шляхом обману, умисно з корисливих мотивів, повторно користуючись довірливими відносинами, що склалися із потерпілою ОСОБА_9 внаслідок неодноразових особистих зустрічей, повідомила останній неправдиву інформацію про те, що вона є церковнослужителькою та за допомогою здійснення відповідних молитовних обрядів у монастирі «Свято-Покровська Голосіївська пустинь» допоможе, щоб потерпілій повернули борг, але для продовження проведення вказаного молитовного обряду необхідні кошти в сумі 20000 доларів США, які необхідно замінити замість грошових коштів в сумі 25000 доларів США, які остання отримала віл потерпілої 17.09.2016 року, оскільки попередні грошові кошти є непридатними для проведення зазначеного молитовного обряду. ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, які отримала від ОСОБА_9 17.09.2016 року, зобов`язувалася повернути через декілька днів. Внаслідок цього, ОСОБА_9 передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 20000 доларів США, що станом на вказану дату згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 516000 гривень. Вказані грошові кошти ОСОБА_8 зобов`язувалася повернути через 40 днів. Однак, ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 20000 доларів США, що станом на вказану дату згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 516000 гривень, потерпілій ОСОБА_9 не повернула, ними заволоділа повторно та розпорядилась на власний розсуд, внаслідок чого завдала потерпілій майнової шкоди в сумі 516000 гривень, що є особливо великим розміром.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинуваченою ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить переглянути вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року в частині призначеного покарання. Призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі, а в разі неможливості, відправити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду першої інстанції є дуже суворим. Вона вказує, що за час перебування в місцях позбавлення свободи, повністю визнала свою вину та розкаялася у скоєному, усвідомила у повному обсязі неправомірність своїх дій. Має бажання відшкодувати потерпілим всі завдані збитки. Додатково вказує, що є єдиним годувальником п`ятьох дітей, одна дитина з них є неповнолітньою. На обліку у психіатра та лікаря нарколога ніколи не перебувала, вела не аморальний спосіб життя, завжди працювала.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яку міру покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні покарання суд врахував тільки ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не взяв до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із однією неповнолітньою дитиною та чотирма повнолітніми дітьми, раніше не судима і до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Захисник вказує, що злочин за який засуджена ОСОБА_8 не є злочином проти життя чи свободи людини, а отже покарання має виходити з принципів співмірності та індивідуалізації, та за своїм видом та розміром повинно бути адекватним. На думку сторони захисту, вирок суду є занадто суворим та не відповідає тяжкості правопорушення, не враховано особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала вирок суду першої інстанції обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано не в повній мірі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.190 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував, що вона є раніше не судима, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем останнього проживання станом на 21 березня 2017 року характеризувалась як особа, яка у вживанні алкогольних напоїв та наркотичних засобів не помічена, у громадських місцях не з`являлась, проживала у власній квартирі з чотирма дітьми та чоловіком. Відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_10 діяння є особливо тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно зі ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав наявність на утриманні обвинуваченої однієї неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України місцевим судом встановлено не було.

Разом з тим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання та має на утриманні неповнолітню дитину. Потерпіла, не наполягала на призначенні обвинуваченій найсуворішого покарання. Також місцевим судом належним чином не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За таких обставин, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 про необхідність призначення обвинуваченій більш м`якого покарання.

Отже, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченої, а також позицію потерпілої, колегія суддів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини усього належного їй на праві приватної власності майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Із урахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити, пом`якшивши їй покарання, та вважати її засудженою за ч.4 ст.190 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини усього належного їй на праві приватної власності майна.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий :

Судді :