ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України,
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України, тобто пособництво у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного, вказуючи на своє тяжке матеріальне становище.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку прокурора, який також просить про розгляд кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.
Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжккості.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, на даний час не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: Харківська область, Балаклійський район, с. Криничне.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 раніше судимий не був. Отже суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 205-1 КК України, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком із застосування ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов заявлений не був, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 /три/ роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1