У Х В А Л А
Справа № 183/188/22

№ 1-кс/183/40/22

17 січня 2022 року м.Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 14.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який не є особою з інвалідністю, з середньою технічною освітою, не працюючого, який малолітніх дітей на утриманні не має, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого;

В С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , 14 січня 2022 року приблизно о 18 годині 25 хвилин, знаходячись всередині торгового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_3 , де побачив прилавок, на якому стояв картонний пак соку ТМ «Садочок мультифрукт» об`ємом 0,95 літри для продажу, які належать ФОП ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме: вищезазначеного соку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 14 січня 2022 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, продовжуючи знаходитися всередині торгового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_3 , усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав з прилавку картонний пак соку ТМ «Садочок мультифрукт» об`ємом 0,95 літри, яка належить ФОП ОСОБА_7 , вартістю 30 гривень, після чого, відкрито його утримуючи його в руках, з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ФОП ОСОБА_7 майнову шкоду.

14.01.2022 вказаний факт внесено до ЄРДР за №0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

15.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як зазначає сторона обвинувачення, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується: оглядом місця події від 14 січня 2022 року, допитом потерпілого ОСОБА_7 від 15 січня 2022 року; допитом свідка ОСОБА_8 від 14 січня 2022 року; допитом свідка ОСОБА_9 від 15 січня 2022 року; проведенням впізнання за фотознімками особи ОСОБА_4 зі свідком ОСОБА_9 від 15 січня 2022 року; проведенням впізнання предмета зі свідком ОСОБА_9 від 15 січня 2022 року; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України, в ході якого вилучено картонний пак соку ТМ «Садочок мультифрукт» об`ємом 0,95 літри та чоловічу куртку від 14 січня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим встановлено наступні ризики невиконання підозрюваним покладених нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання переліченим ризикам, слідчий та прокурор просять застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити, зазначив, що застосування більш м`яких заходів не є доцільним.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати цілодобовий домашній арешт за адресою свого проживання: АДРЕСА_4 . З підозрою згоден.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати цілодобовий домашній арешт. За адресою фактичного місця проживання з власником житла укладено письмовий договір оренди, який долучено до матеріалів справи. Прокурор не довів наявність ризиків того, що підозрюваний буде переховуватись та впливати на свідків. Ризик продовжити злочинну діяльність повністю нівелюється більш м`яким запобіжним заходом.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Новомосковським РВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 14.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 фактично був затриманий 14.01.2022 о 20 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України, та доставлений в приміщення суду в межах 60 годин.

15.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного.

Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що є тривалим. Органом досудового розслідування представлено слідчому судді вагомі докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, його вік та стан здоров`я, а також соціальні зв`язки не є перешкодою для зміни ним місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Внаслідок того, що досудове розслідування тільки розпочато, усі слідчі та процесуальні дії не проведені, підозрюваному відомі особи свідків сторони обвинувачення, беручи до уваги характер інкримінованого правопорушення, високоймовірним є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Також вважаю, доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий, звільнений з місць позбавлення волі 07 травня 2021 року.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, керуюсь, окрім вимог кримінально-процесуального законодавства, практикою ЄСПЛ. Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови). Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами.

ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років. В цей же час, підозрюваний одружений, має постійне місце мешкання. Підозрюваний визнає сам факт вчинення кримінального правопорушення, тобто свою причетність до вчинення злочину не заперечує. Також враховую розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_4 30 грн.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Прокурор у судовому засіданні посилався на те, що обрання цілодобового домашнього арешту покладе додаткові обов`язки на власника житла, у якому фактично проживає підозрюваний. З такими доводами слідчий суддя не погоджується, оскільки захисником надано письмовий договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , у якому встановлено строк його дії до 19 червня 2022 року.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, приходжу до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактично проживання: АДРЕСА_5 .

Підстави для застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, у вигляді застави чи особистого зобов`язання відсутні, оскільки підозрюваний про можливість внесення застави не повідомляв, а слідчий суддя не володіє інформацією про обсяг доходів підозрюваного, який офіційно не працевлаштований. Більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не є перешкодою у пересуванні містом, а тому підозрюваним можуть бути реалізовані встановлені ризики.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 15.01.2022 року, а затримано ОСОБА_4 14.01.2022 року, строк дії ухвали про домашній арешт визначаю у межах строку досудового розслідування, що залишився по справі.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197,206,211,309, 372,395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , з-під варти негайно в залі суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:

- з`являтись за першою вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;

- заборонити підозрюваному спілкування із свідками та потерпілим по кримінальному провадженню №0000050 від 14.01.2022 року у будь-якому вигляді, окрім як за дозволом слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 14 березня 2022 року включно.

Роз`яснити підозрюваному наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1