Дата документу 23.09.2021 Справа № 333/1256/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1256/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1187/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 (в судовому засіданні від 09 вересня 2021 року),
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та взято його під варту в залі судового засідання.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дати взяття під варту обвинуваченого з 05 травня 2021 року.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволений частково.
Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 29523, 37 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 80000,00 грн, понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 18100,00 грн.
У решті в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволений частково.
Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 99000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 134775,46 грн, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.
У решті в задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 7722,00 грн.
Вирішена доля речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, цивільні позови залишити без розгляду, також просить скасувати вирок в частині вирішення питання про стягнення витрат на проведення експертиз.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано вказівки Запорізького апеляційного суду від 04 травня 2020 року, суд ухвалою від 12 лютого 2021 року відмовив у задоволенні клопотання про призначення комплексної авто технічної експертизи причин ДТП, судом встановлені інші вихідні дані, ніж ті, що були покладені в основу висновку експерта. У зв`язку із чим, на думку апелянта, висновок експерта №9-100 від 26 лютого 2019 року не відповідає критерію належності доказу.
Підстави відхилення клопотання суперечать висновкам оскаржуваного вироку.
Під час судового слідства були здобуті нові докази, які суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті з додатками та вихідним даним проведених експертиз. Так, розташування транспортних засобів, відображене на фото, не співпадає зі схемою ДТП, проте ці обставини проігноровані судом першої інстанції та не відображені у вироку.
Не з`ясовані анкетні дані ОСОБА_6 . Так, судом не взято до уваги дані, надані захисником, що стосуються працевлаштування ОСОБА_6 на посаді водія, та суд не з`ясував ці обставин шляхом запиту до роботодавця. Вказані дані мають значення для призначення додаткового покарання.

Згідно з вироком суду, 07 січня 2019 року, приблизно о 15:15 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.Сергія Серікова зі сторони вул.Космічної в напрямку пр.Соборного в м.Запоріжжі. В салоні автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ» в якості пасажира перебувала ОСОБА_11 . У зустрічному водію ОСОБА_6 напрямку, по вищевказаній вулиці, в лівій смузі здійснював рух автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 . В салоні автомобіля «Land Rover» в якості пасажира перебував малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, позаду, у попутному з водієм ОСОБА_12 напрямку, в правій смузі здійснював рух автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 . Під час руху по вищевказаній вулиці в районі буд. №23 водій ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку та погодні умови, допустив занос транспортного засобу, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив правою бічною частиною кузова зіткнення з передньою частиною кузова автомобіля «Land Rover». Після зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 змістився на праву смугу руху, де передньою правою бічною частиною кузова контактував з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до яких: п.12.1.: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-100 від 26 лютого 2019 року, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобілю «ЗАЗ-ДЕУ» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗОР. Згідно висновку судової медичної експертизи №160 МД від 26 лютого 2019 року, закритий уламковий перелом правої стегнової кістки в середній та верхній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів у ОСОБА_11 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Закритий перелом правої ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів у ОСОБА_11 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, його захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного позивача - адвоката ОСОБА_8 (у судовому засіданні від 09 вересня 2021 року), які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання, підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в цілому цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з матеріалами провадження, під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не визнав, цивільні позови не визнав. Пояснив, що він, працюючи таксистом, 07 січня 2019 року отримав замовлення з вул.Культурна в м.Запоріжжя відвезти пасажира на Павлокічкас. В той день йшов сильний сніг, весь приватний сектор був в снігу. Приїхав на адресу, вийшла дівчина з сумками, оскільки багажник в автомобілі був зламаний, він запропонував пасажирці покласти сумки на заднє сидіння, сама вона сіла на переднє пасажирське сидіння, паски безпеки не пристебнула, він їй не пропонував це зробити. Коли почав рух, колеса автомобіля набрали в себе сніг. Він піднявся на вул. Космічна, вирішив їхати через проспект Соборний. На спуску в бік автовокзалу їхав в потоці машин зі швидкістю 50 км/год. Почав пригальмовувати, машину розвернуло проти часової стрілки, він почав працювати кермом, вирівняв автомобіль і продовжив рух в бік автовокзалу. Перед світлофором також почав пригальмовувати, натиснув на гальма, потрапив колесами у два люки, його автомобіль розвернуло, він розгубився, думав вирівняти автомобіль. Вважає, що другий занос автомобіля стався із-за поганого стану дороги, де його авто різко понесло та він здійснив натискання на гальма, щоб не зіткнутися з автомобілями, які рухалися попереду, у його автомобіля внаслідок поганих погодних умов не було зчеплення з дорогою. Їхав по лівій полосі в своєму напрямку, не мав можливості їхати в правій смузі, т.я. по ній їхали інші автомобілі. Під час заносу він вирішив змінити напрямок руху, а саме розвернутися по зустрічній смузі в сторону вул.Космічної, де відбулося зіткнення з автомобілем «Land Rover». Ручним гальмом він не користувався. Від зіткнення на зустрічній смузі з автомобілем «Land Rover» він втратив свідомість. Через 1-2 хвилини прийшов до тями, вийшов з машини, намагався відкрити пасажирські двері, але не зміг. Пасажирка сильно кричала. Він попросив у людей викликати службу МЧС та швидку допомогу. Зазначив, що потерпіла під час заносу автомобіля дуже кричала, чим заважала йому керувати автомобілем. Вважає також, що в даній дорожній пригоді винний водій автомобіля «Land Rover», а саме водій - чоловік, який не надав переваги його автомобілю на зустрічній смузі, повинен був гальмувати. Швидкість його автомобіля була 20 км/год, швидкість автомобіля «Land Rover» була 40 км/год. Також зазначив, що в ДТП був автомобіль «Land Rover» білого кольору. Водій автомобіля «Land Rover» був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки документи на автомобіль слідчий йому повернув на наступний день після ДТП. Крім того, вважає, що в даній ДТП також винен водій автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який повинен був вибрати правильний шлях. Під час ДТП його авто було у справному стані, перед Новим роком він був на СТО, де в авто замінили зчеплення. Передня гума на авто була зимова, задня - всесезонна. Гуму шин замінював два роки тому, завжди слідкував за станом гуми. В період лікування потерпілої він приходив до неї в лікарню, але вона відмовилася приймати від нього харчі. З батьком потерпілої зустрічався в кабінеті у адвоката, де було вирішено через суд вирішувати питання щодо цивільного позову. Працює як таксист, бере замовлення через додаток на телефоні, як ФОП не зареєстрований. На даний час працює на орендованому автомобілі як таксист.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими у встановленому порядку доказами, які наведені в оскаржуваному вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що 07 січня 2019 року о 14.30 год. вона викликала таксі «Любімов», на її виклик приїхав автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , вона сіла на переднє пасажирське сидіння та не була пристебнута паском безпеки, водій таксі не пропонував їй пристебнутися паском безпеки. Речі поклала на заднє сидіння. Були погані погодні умови, йшов сніг. Ділянка дороги має по дві смуги в кожному напрямку. В якій смузі їхав обвинувачений не пам`ятає. Обвинувачений їхав з середньою швидкістю, попереду та позаду автомобіля таксі були інші автомобілі. На спуску в бік автовокзалу задню частину автомобіля почало заносити, обвинувачений намагався викрутити кермо, автомобіль виїхав на зустрічну смугу та зіткнувся з автомобілем чорного кольору. Після чого вона втратила свідомість. Коли прийшла до тями, не мала можливості вийти з автомобіля, двері заклинило. Працівники МЧС витягали її через заднє сидіння. Чи намагався водій гальмувати не пам`ятає. Вона отримала тілесні ушкодження пошкоджено стегно та ключиця, з якими була доставлена до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги». Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 07 січня 2019 року він їхав на автомобілі «ЗАЗ-1103» сірого кольору, номер автомобіля на даний час не пам`ятає, в сторону Космічного мікрорайону з боку автовокзалу зі швидкістю 30-40 км/год. В цей день були погані погодні умови та дорога була вкрита мокрим снігом. Він рухався в потоці автомобілів, переїхав в ліву смугу. Коли почав рух на підйомі, видимість була обмежена. Зліва від нього в попутному з ним напрямку рухався позашляховик чорного кольору. Спереду був світлофор, дорога бугром. Побачив, що сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗАЗ ДЕУ» та «Land Rover», після зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль «Land Rover», змістився на праву смугу руху, де передньою правою бічною частиною кузова контактував з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1103» під його керуванням. Після зіткнення автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ» знаходився на зустрічній смузі руху, в цьому автомобілі знаходилася пасажир дівчина, яка дуже кричала від болю. Саму аварію зіткнення між «ЗАЗ ДЕУ» та «Land Rover» він не бачив, оскільки позашляховик їхав на випередження, із-за позашляховика йому не видно було розподільної смуги на дорозі. Стану гуми на автомобілі таксі «ЗАЗ-ДЕУ» не пам`ятає, швидкість цього автомобілю оцінити не може, швидкість зустрічного потоку також оцінити не може. Після дорожньо-транспортної пригоди підходив до автомобіля обвинуваченого, намагався відкрити двері на автомобілі зі сторони дівчини-пасажира, але це їм не вдалося, оскільки двері були увігнуті. Обвинувачений ОСОБА_6 також намагався відкрити пасажирські двері свого автомобіля. В подальшому працівники МЧС вирізали дівчину - пасажирку з автомобіля. Після аварії всі водії залишилися на місці ДТП.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона 07 січня 2019 року близько о 15.15 15.20 год. їхала за кермом свого автомобіля «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору разом з малолітнім сином ОСОБА_16 . Їхала зі сторони автовокзалу вверх в сторону Космічного мікрорайону у лівій смузі зі швидкістю приблизно 40 км/год. Наближаючись до світлофору, боковим зором побачила, що по зустрічній смузі в правій смузі рухається автомобіль ЗАЗДЕУ темного кольору, зі швидкістю близько 60-70 км/год. Задню частину зазначеного автомобіля занесло проти часової стрілки та винесло на її смугу, де він зіткнувся з її автомобілем, а саме вдарився в бампер її автомобіля. У автомобіля ЗАЗДЕУ були пошкоджені праві пасажирські двері. В автомобілі постраждала дівчина пасажирка на передньому сидінні, яка сильно кричала. Під час даної пригоди був ще третій учасник ДТП автомобіль Ланос світлого кольору, який рухався в попутному з нею напрямку по прямій смузі. Після зіткнення автомобілів вона почала заспокоювати свою дитину. У автомобіля ЗАЗ ДЕУ вирізали передні пасажирські двері, відкіля дістали дівчину пасажирку, яку забрала машина швидкої допомоги. Біля автомобіля ЗАЗДЕУ темного кольору на землі лежала «шашечка» таксі та пошкоджені частини автомобіля. В той день періодично йшов сніг, але видимість була хороша, на дорозі було небагато автомобілів. Вважає, що причиною ДТП був поганий стан гуми автомобіля, який не відповідав стандартам, вона особисто бачила, що гума автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ» під керуванням обвинуваченого була « ОСОБА_17 ».

Показання потерпілої та свідків узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом під час розгляду провадження, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 січня 2019 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фото таблицею до нього, за яким оглянуто проїзну частину в сторону вул.Космічній, підйом, встановлено взаємне розташування автомобілів після зіткнення, види пошкоджених автомобілів учасників дорожньо-транспортної пригоди, погодні умови: похмуро, мокрий сніг тощо (т.2 а.с.8-16);
- протоколом додаткового огляду місця події від 12 лютого 2019 року за участю ОСОБА_6 , схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фото таблицею до нього, за яким ОСОБА_6 вказав місце зіткнення автомобілів та механізм дорожньо-транспортної пригоди (т.3, а.с.7-11);
- висновком експерта №9-100 від 26 лютого 2019року, відповідно до якого «водій ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п.п.12.1, 12.2, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, а водії ОСОБА_12 та ОСОБА_14 - відповідно вимогам пп.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. У діях водіїв ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається. Дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Також при швидкості руху керованого водієм ОСОБА_6 автомобіля 70 км/год (за показаннями свідка ОСОБА_12 ) його дії не відповідали вимогам пп.12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з подією даної пригоди. У діях водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_14 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, тобто їх дії не перебувають у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди залежала від виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_12 не мала технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди» (т.1 а.с.188-194);
- висновком судової медичної експертизи №160МД від 11 лютого 2019 року, відповідно до якого, в ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правої стегнової кістки в середній та верхній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день; тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день (т.2 а.с.17-19);
- постановою для визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 08 січня 2019 року, відповідно до якої автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «Land Rover»,реєстраційний номер НОМЕР_2 ,автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 визнано речовими доказами (т.2 а.с.20-21);
-висновком інженерно-транспортної експертизи №9-59 від 12 лютого 2019 року за спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів», відповідно до якої на момент експертного дослідження рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ» знаходяться в працездатному стані (т.2 а.с.27-35);
- висновком інженерно-транспортної експертизи №9-57 від 13 лютого 2019 року за спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження», відповідно до якої, первинний контакт автомобіля «Land Rover» та автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ» в момент зіткнення відбувся передньою частиною з правою бічною частиною відповідно, під кутом взаємного розташування 80,0±10. Визначити, якими частинами контактували автомобіль «Land Rover» і автомобіль «ЗАЗ-1103» та кут між ним в момент зіткнення не є можливим, оскільки автомобіль «ЗАЗ-1103» не був наданий для експертного огляду. Визначити, яким було розташування відносно елементів проїзної частини автомобіля «Land Rover» та автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ» в момент зіткнення, не надається можливим, оскільки транспортні засоби неможливо розташувати щодо видимих орієнтирів із прив`язкою по довжині та по ширині відносно проїзної частини до моменту зіткнення відносно сталих орієнтирів (т.2 а.с.38-45);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 лютого 2019 року за участю свідка ОСОБА_12 та фото таблицею до протоколу, за яким остання вказує місце зіткнення, пояснює обставини дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.45-48). Відомості з вказаного протоколу та фототаблиці до нього повністю підтверджуюся показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими останньою в судовому засіданні;
- довідкою КУ «Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», якою встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 (т.2 а.с.53).

Також під час судового розгляду судом першої інстанції допитувався експерт ОСОБА_19 , який пояснив, що він є старшим судовим експертом НДКЦ МВС України та проводив експертизу №9-100 від 26 лютого 2019 року в рамках данного кримінального провадження на підставі постанови слідчого судді від 13 лютого 2019 року, в якій були зазначені вихідні дані. Причиною даної дорожньої пригоди є механізм дій водія, а саме те, що водій не врахував погодні умови, його прийоми керування транспортним засобом в даних погодних умовах та обрана водієм швидкість в даних погодних умовах. Йому невідома швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_6 під час зіткнення автомобілів. Ним зроблено висновок по показанням ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , зазначеним в ухвалі слідчого судді, відповідно до якої швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_6 під час ДТП була близько 70 км/год, швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_12 під час ДТП була близько 50 км/год та по вихідним даним. На наданій схемі ДТП відсутня слідова інформація, за якою можливо визначити швидкість транспортних засобів. На схемі зафіксоване кінцеве розташування автомобілів на момент зіткнення. Також експерт зазначив, що навіть при швидкості автомобілів 50 км/год, необхідно враховувати дорожню обстановку. Виїзд транспортного засобу під керуванням ОСОБА_20 на зустрічну смугу охоплюється п.12.1 ПДР України, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. В даному випадку швидкість автомобіля не впливала на висновок експертизи, оцінювались дії водія, де водій сам повинен був вибрати безпечну швидкість, враховувати безпеку руху, контролювати рух транспортного засобу та стан дорожнього покриття. Саме водій повинен оцінювати стан дорожнього покриття. Не пам`ятає, чи оцінювався стан гуми автомобіля.

Проаналізувавши досліджені докази, суд дав цим доказам правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази є достатніми та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що показання потерпілої та свідків, які в судовому засіданні давали послідовні показання щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, причин обмовляти потерпілою та свідками обвинуваченого судом не встановлено.

Суд першої інстанції також обґрунтовано не прийняв доводи обвинуваченого про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно внаслідок поганих погодних вимог, та він не міг уникнути зіткнення через занос автомобіля, оскільки ці показання не підтверджуються об`єктивно зібраними та дослідженими доказами та спростовуються в т.ч. висновком експерта. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про, що водій ОСОБА_6 у даній дорожній ситуації, в зазначених погодних умовах - сніг на проїзній частині, під час руху не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не обрав безпечну швидкість, що стало причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд обґрунтовано не погодився з доводами сторони захисту про те, що автомобіль «Land Rover» був білого кольору та цим автомобілем керувала інша особа ніж ОСОБА_12 , оскільки ці доводи спростовуються як доданою до протоколу огляду місця події так і показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_11 , свідків свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу,

Доводи захисника про те, суд першої інстанції не врахував вказівки Запорізького апеляційного суду, викладені в ухвалі від 04 травня 2020 року, є також необґрунтованими. Так, вказаною ухвалою скасовано попередній вирок суду у цьому провадженні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме з тих підстав, що суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, та не виклав його у вироку, що є порушенням п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Згідно зі змістом оскаржуваного вироку, суд першої інстанції дотримався вказівок, викладених в зазначеній ухвалі апеляційного суду та сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним.

Щодо відмови суду ухвалою від 12 лютого 2021 року у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення комплексної авто-технічної експертизи, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Так, суд зазначив, що захисником не доведено необхідність призначення такої експертизи. В свою чергу, наявні в матеріалах кримінального провадження висновки проведених відповідних експертиз можуть бути використані при ухваленні рішення в сукупності з іншими доказами, оцінка яким буде надана судом в нарадчій кімнаті.
Твердження захисника про те, що судом встановлені інші вихідні дані, ніж ті, що були покладені в основу висновку експерта, суперечать матеріалам провадження.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що він рухався на своєму автомобілі зі швидкістю 50 км/год., свідок ОСОБА_14 зазначив, що рухався зі швидкістю 30-40 км/год., за показаннями свідка ОСОБА_12 , вона рухалась зі швидкістю приблизно 40 км/год., автомобіль ЗАЗДЕУ рухався зі швидкістю близько 60-70 км/год.
Потерпіла повідомила суду, що обвинувачений їхав з середньою швидкістю, попереду та позаду автомобіля таксі були інші автомобілі.
Свідок ОСОБА_14 показав суду, що саму аварію зіткнення між «ЗАЗ ДЕУ» та «Land Rover» він не бачив, оскільки позашляховик їхав на випередження, із-за позашляховика йому не видно було розподільної смуги на дорозі. Стану гуми на автомобілі таксі «ЗАЗ-Деу» не пам`ятає, швидкість цього автомобілю оцінити не може, швидкість зустрічного потоку також оцінити не може.
Тому, посилання апелянта на те, що вказані свідки та потерпіла дали показання суду про те, що ОСОБА_6 їхав у потоці машин зі швидкістю не більше 50 км/год спростовуються матеріалами провадження.
Доводи апелянта про те, що висновок експерта №9-100 від 26 лютого 2019 року не відповідає критерію належності доказу, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими.

Як зазначено вище, під час судового розгляду для з`ясування питання щодо вихідних даних для проведення судової інженерно-транспортної експертизи та для роз`яснення висновків вказаної експертизи, за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 викликано експерта ОСОБА_19 , яким проведено вказану експертизу.
В судовому засіданні 11 лютого 2021 року експерт ОСОБА_19 надав пояснення щодо вихідних даних, наданих для проведення експертизи, та зазначив, що навіть при швидкості автомобілів 50 км/год, необхідно враховувати дорожню обстановку. В даному випадку швидкість автомобіля не впливала на висновок експертизи, оцінювались дії водія, який сам повинен був вибрати безпечну швидкість, враховувати безпеку руху, контролювати рух транспортного засобу та враховувати стан дорожнього покриття.
З висновку експерта №9-100 від 26 лютого 2019 року убачається, що на експертизу надані вихідні дані, вказані в ухвалі від 13 лютого 2019 року про доручення проведення судової інженерно-транспортної експертизи, зокрема в п.13 висновку зазначено, що у зустрічному водію ОСОБА_12 напрямку, зі швидкістю 50 км/год. (за показаннями водія ОСОБА_6 ) 70 км/год. (за показаннями свідка ОСОБА_12 ) …
Під час проведення розрахунків в ході проведення експертизи експертом враховувалась швидкість з урахуванням пояснень всіх учасників події та встановлено, що обрана водіями ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 швидкість руху керованих ними транспортних засобів не перевищувала максимальну безпечну швидкість руху.
Разом з тим, згідно з п.2 вказаного висновку експерта, дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Також при швидкості руху керованого водієм ОСОБА_6 автомобіля 70 км/год (за показаннями свідка ОСОБА_12 ), його дії не відповідали вимогам пп.12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з подією даної пригоди.
Твердження сторони захисту про те, що у обвинувальному акті відсутнє посилання на норму матеріального права, яку, за версією обвинувачення, порушив ОСОБА_6 , є безпідставними.
Вказані доводи були перевірені судом першої інстанції та в оскаржуваному вироку суд зазначив, що обвинувальний акт містить посилання на порушення ОСОБА_6 п.12.1 ПДР України, що стало причиною ДТП, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи обвинуваченого про те, що під час судового слідства були здобуті нові докази, які суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, з додатками та вихідним даним проведених експертиз, колегія суддів вважає також є безпідставними. Суд дослідив всі надані сторонами докази та надав їм правильну оцінку у вироку.

Твердження захисника про те, що розташування транспортних засобів, відображене на фото, суперечить Схемі ДТП, проігноровано судом першої інстанції та не відображено у вироку, спростовуються матеріалами справи.
Фотознімки, на які посилається апелянт, зроблені безпосередньо після вчинення ДТП, на яких відображено розташування транспортних засобів.
Суд апеляційної інстанції не вбачає суперечностей між вказаними фотознімками та Схемою ДТП.
Також спростовуються матеріалами провадження доводи захисника про те, що судом не з`ясовані анкетні дані ОСОБА_6 , не взято до уваги дані, що стосуються працевлаштування останнього.
Так, під час судового розгляду стороною захисту надано копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_6 з 01 квітня 2021 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів до транспортної дільниці ТОВ «ДЖІ БІ ПЛАСТ». Разом з тим, дата засвідчення копії трудової книжки відсутня, суду не надано відомостей про те, що вказане товариство здійснювало відрахування обов`язкових платежів при нарахуванні заробітної плати обвинуваченому.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до наданої копії трудової книжки, ОСОБА_6 не був працевлаштований з січня 2012 року, запис про його працевлаштування 01 квітня 2021 року суд розцінив як намагання останнього уникнути додаткового покарання за ч.1 ст.286 КК України.
З клопотанням про витребування від ТОВ «ДЖІ БІ ПЛАСТ» будь-яких відомостей сторона захисту не зверталась. В свою чергу, суд першої інстанції був позбавлений можливості за власною ініціативою збирати докази у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.22 КПК України, та зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, та на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Всі свої висновки суд першої інстанції належним чином вмотивував у вироку.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи сторони захисту про необхідність залишення без розгляду цивільних позовів та скасування вироку в частині вирішення питання про стягнення судових витрат на проведення експертизи.

Разом з цим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_12 .

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 у цьому провадженні є свідком, права та обов`язку якого визначені ст. 66 КПК України.

До початку підготовчого судового розгляду свідок ОСОБА_12 звернулась до суду першої інстанції з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди.

Проте, за змістом ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні окрім інших може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з обвинувальним актом, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілою від вказаного кримінального правопорушення, згідно з обвинувальним актом та вироком суду, є ОСОБА_11 , якою також пред`явлено до ОСОБА_6 цивільний позов, який задоволений судом частково із наведенням відповідного обґрунтування.

При цьому, згідно з матеріалами кримінального провадження, саме кримінального правопорушення щодо ОСОБА_12 не вчинено, а лише у наслідок ДТП пошкоджено автомобіль, що їй належить. Проте, на думку колегії суддів, питання про відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_12 унаслідок вказаної ДТП, пов`язаної з пошкодженням її майна, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов хибного висновку про необхідність вирішення цивільного позову свідка ОСОБА_12 у межах цього кримінального провадження.

Тому, вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 підлягає скасуванню на підставі ст.ст.407, 409 КПК України, з призначенням нового розгляду матеріалів за цивільним позовом ОСОБА_12 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 зач.1 ст.286 КК України в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 скасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_12 на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в частині, якою вирок суду залишено без змін, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4