Справа № 541/1547/21
Провадження № 1-кп/541/175/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке, Виноградівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 05.08.2020 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 150 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку та строки судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, на шлях виправлення не став, та скоїв нове кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

23.12.2020 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозою фізичною розправою, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Внаслідок вчинення вказаних протиправних дій, щодо ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №294993 від 23.12.2020, який у подальшому скеровано до суду.

05 лютого 2021 року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (справа №541/118/21), яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

24 квітня 2021 року о 14 год. 30 хв. та 15 травня 2021 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозою фізичною розправою, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Внаслідок вчинення вказаних протиправних дій, щодо ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №018526 від 24.04.2021 та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №018527 від 15.05.2021, які у подальшому скеровано до суду.

26 травня 2021 року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (справа №541/1184/21), яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 втричі вчинив домашнє насильство щодо потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, за кожне з яких був притягнутий до адміністративної відповідальності, що вказує на систематичність його дій.

Не зробивши належних висновків щодо своєї поведінки, близько 19 год. 00 хв. 30 травня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , почав безпідставно вчиняти сварку зі своєю співмешканкою - ОСОБА_5 , з якою хоча і не перебуває в шлюбі, однак веде спільний побут та має спільних трьох малолітніх дітей.

У ході вказаної сварки, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство, яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою на адресу потерпілої ОСОБА_5 , словесних образах у присутності спільних малолітніх дітей, погрозах фізичною розправою та застосуванні сили до потерпілої у виді поштовхів, без нанесення тілесних ушкоджень, з єдиною метою умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї співмешканки та демонстрації своєї зверхності та зневаги над нею.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 викликав у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, принизив її честь та гідність, що призвело до психологічного страждання потерпілої, а також погіршив її самопочуття у момент скоєння домашнього насильства та якість життя загалом, тим самим довівши свій злочинний умисел до кінця.

Вказаними умисними діями, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Винуватість в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю. Суду пояснив, що насправді після вживання алкогольних напоїв він вчиняє сварки із своєю співмешканкою, потерпілою по справі, яка є матір`ю його дітей. Однак під час сварок потерпіла також висловлюється на його адресу нецензурно. Фізичної сили він ніколи не застосовував до потерпілої. За такі дії неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Підтвердив що кримінальне правопорушення скоїв за обставин які вказані в обвинувальному акті. В скоєному розкаюється та просить його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений зловживає спиртними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє постійно варки, погрожує їй фізичною розправою за що неодноразово притягався до відповідальності. В наслідок таких дій вона отримує психологічну травму. Сварки відбуваються в присутності малолітніх дітей. Вважає, що за вчинювані обвинуваченим дії необхідно призначити суворе покарання .
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти цього, встановивши правильність розуміння учасників судового провадження положень ст. 349 КПК України та не маючи сумніву в добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе при розгляді кримінального провадження обмежитись допитом потерпілої, обвинуваченого та дослідженням даних щодо особи останнього.
Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, а саме кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, обставини які пом`якшують покарання, висновок органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та особу винного, який характеризується негативно, проживає без реєстрації, позицію потерпілої щодо міри покарання яка наполягає на суворому покаранні. Суд також враховує обставину яка обтяжує покарання, повторне скоєння аналогічного злочину щодо потерпілої через незначний термін часу після відбуття покарання, а також думку потерпілої, яка наполягає на призначенні винному суворого покарання.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для призначення покарання у виді громадські роботи та підстав для звільнення винного від відбування покарання і приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, що сприятиме досягненню мети виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Оскільки учасниками кримінального провадження в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялися, суд не вирішує питання обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу фактичного прибуття до виправного центру.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1