Провадження № 1-кс/638/2357/21
УХВАЛА
Іменем України
03 листопада 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання директора ТОВ «ФК «МАНІТУ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна ,застосованого відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.07.2021 року

у рамках кримінального провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова надійшло клопотання директора ТОВ «ФК «МАНІТУ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна ,застосованого відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.07.2021 року у рамках кримінального провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

У клопотанні вказується, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.07.2021 року у справі №638/11351/21 клопотання дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03 лютого 2021 року за № 0000244, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

В обгрунтування клопотанння зазначено, що доказів вчинених директором дій, які б порушили Закон України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з дня відкриття кримінального провадження (03.02.2021 року) по теперішній час не надано.

Заявник також вказав, що станом на день звернення відсутнє будь-яке рішення суду про визнання рішення про державну реєстрацію права вланості на арештоване нерухоме майно за ТОВ «ФК «МАНІТУ» незаконним. Зазначив, що, незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється протягом тривалого часу (майже року), відомості про причетність до злочину ТОВ «ФК «МАНІТУ» не внесені до ЄРДР, стосовно неї не здійснюється досудове розслідування, не повідомлено про підозру, не пред`явлено цивільного позову. Версія органу досудового розслідування про те, що ТОВ «ФК «МАНІТУ», зазначене в ухвалі про арешт майна, є предметом, доказом злочину, засобом або знаряддям його вчинення, належним чином не досліджена та не підтверджується допустимими в розумінні ст.86 КПК України, доказами. Зазначає, що ризики, які стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, відсутні, а відтак прокурором не доведено наявність достатніх підстав для подальшого втручання у права особи, у тому числі щодо позбавлення або обмеження права вланості.

В судовове засідання адвокат ОСОБА_7 , що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової допомоги) від 02.11.2021 року , не з`явився, надав заяву, якою просив клопотання розглянути за його відсутності та задовольнити його.

Представник ХРУП №3 ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини свого неприбуття.

Враховуючи неявку усіх осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, фіксування судового за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження №0000244, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) ідшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.07.2021 року у справі №638/11351/21 клопотання дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03 лютого 2021 року за № 0000244, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Під час накладення арешту на вищевказане майно слідчий суддя виходив з наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, кримінально-процесуальне законодавство не вимагає аби докази були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть бути підставою обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти певний вид обмеження, застосувати захід забезпечення кримінального провадження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, при винесенні ухвали про накладення арешту на майно слідчим суддею надано оцінку викладеним у клопотання про арешт майна обставинам. Встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № CNL-700/606/2007 від 03.07.2007, предметом якого було надання банком відповідачу кредиту у сумі 42630 доларів США строком до 03 липня 2022 року. В якості забезпечення кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки від 03 липня 2007 року № PCL CNL-700/606/2007, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 . При цьому в період часу з 2007 року по 2009 рік заборгованості по виплаті у вказаному кредитному договорі у ОСОБА_6 не було, всі проплати останній робив у визначений у кредитному договорі строк.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги № 8893, одним з предметів якого було право вимоги за кредитним договором № CNL-700/606/2007 від 03 липня 2007 року та договором іпотеки № PCL CNL-700/606/2007 від 03 липня 2007 року. При цьому, представниками ОТП «Банку» ОСОБА_6 не було повідомлено про те, що вони відступили право вимоги за його кредитним договором іншій компанії.

В період часу з 03 квітня 2012 року по 19 грудня 2014 року ОСОБА_6 знаходився у слідчому ізоляторі за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 111 КК України. За час місцеперебування у СІЗО останньому не було повідомлено ні про те, що ОТП «Банк» відступив право вимоги за його кредитним договором, ні про той факт, що у 2014 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № CNL-700/606/2007 від 03.07.2007 у розмірі 2192511,86 грн. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року по справі № 646/1758/14-ц було стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором № CNL-700/606/2007 від 03 липня 2007 у розмірі 2192511,86 грн.

Ухвалою Верховного суду України від 10 вересня 2020 року по справі № 646/1758/14-ц було скасовано заочне рішення від 15 квітня 2014 року.

Станом на даний час, вказана справа 646/1758/14-ц перебуває у провадженні Харківського апеляційного суду.

Згідно з інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останній дізнався, що 04 грудня 2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» було укладено договір про відступлення права вимоги (серія та номер 704) за кредитним договором № CNL-700/606/2007 від 03 липня 2007 року та договором іпотеки № PCL CNL-700/606/2007 від 03.07.2007 (інформаційна довідка № 236872672 від 14 грудня 2020 року).

На підставі вказаного документу, новим кредитором та іпотекодержателем є ТОВ «Фінансова компанія «Маніту», яка і вчиняє активні дії, спрямовані на продаж квартири.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «ФК «Маніту» (код ЄДРПОУ: 42585871) є ОСОБА_3 , а директором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ: 36789421) - ОСОБА_8 .

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Орган досудового розслідування вбачає у діях директора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_8 самовільне вчинення свого дійсного права всупереч встановленого законом порядку і без законних повноважень укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договором до ОСОБА_6 всупереч пп. 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII).

Відповідно до пп. 3 п. 1 Закону № 1304-VІІ протягом дії цього Закону кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає манно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Згідно пп. 1 п. 1 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Відповідно до обставин справи, ЗАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_6 кредит в іноземній валюті - 42630 доларів США (кредитний договір № CNL-700/606/2007 від 03.07.2007). В якості забезпечення було укладено договір іпотеки № PCL CNL-700/606/2007 від 03.072007, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 .

Вищенаведене квартира є єдиним об`єктом нерухомого житлового майна ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою № 241123201 від 20.012021.

Таким чином, директор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_8 не мав права укладати з TOB «ФК «Маніту» договір про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договором до останнього, оскільки на предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_2 ) неможливо звернути стягнення в силу заборони, передбаченої чинним Законом України. Отже, директором було реалізовано право на укладення договору про відступлення права вимог, однак з порушенням порядку (вимог Закону України).

Також діями директора ТОВ «ФК «Маніту» ОСОБА_3 мають місце незаконні спроби продажу майна (предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 ) третім особам всупереч пп. 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон № 1304-VII). Крім того, продаж майна відбувається всупереч того, що судове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/1758/14-ц про стягнення з останнього заборгованості по кредитним коштам законної сили не набрало. За таких обставин, продаж предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 , є незаконним.

Відповідно до довідки з Єдиного реєстру прав на нерухоме майно двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Так, при вирішенні питання про накладення арешту слідчий суддя дійшов до висновку, що дізнавач довів, що нерухоме майно, а саме, двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки була об`єктом кримінально протиправних дій, а позбавлення права розпорядження викликано необхідністю запобігання можливості його відчуження.

Виходячи з вищевказаної ухвали, арешт накладався виходячи з того, що нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням того, що досудове розслідування не завершено, а також слідчим суддею було встановлено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження майном може призвести до його втрати, передачі майна, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя враховує те, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала, а адвокатом у поданому клопотанні не доведено протилежного.

Керуючись ст ст. 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання директора ТОВ «ФК «МАНІТУ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, застосованого відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.07.2021 року у рамках кримінального провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2021 року.

Слідчий суддя