Дата документу 04.08.2021 Справа № 334/5183/21
судді Запорізького апеляційного суду
у справі № 11-сс/807/804/21
04 серпня 2021 року м.Запоріжжя
04 серпня 2021 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , і залишено без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст.286-1 КК, т.т. порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Наразі триває досудове розслідування.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 липня 2021 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість, зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистої поруки.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, судова колегія виходила з того, що в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, злочин було вчинено у стані наркотичного сп`яніння, що дають підстави вважати, що ОСОБА_3 з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК.
Крім того, ОСОБА_3 не одружений, дітей на утриманні не має, проживає разом з матір`ю та сестрою, офіційно працевлаштований близько року, до того часу не працював, а тому є достатні підстави вважати, що останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду та взагалі залишити територію України, і це також є обґрунтуванням ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК.
У випадку обрання до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не виключається вірогідність особистих зустрічей підозрюваного зі свідками та потерпілими, що негативно впливатиме на психологічний та моральний їх стан у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, а також на об`єктивність та швидкість судового розгляду кримінального провадження.
Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.
Колегія суддів, відносно доводів сторони захисту, не знаходить визначених ст.180 КПК підстав для застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки зазначений запобіжний захід в межах вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду.
Будучи незгодним з цим судовим рішенням, висловлюю свою окрему думку з тих підстав.
Згідно із вимогами ст.ст.177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На моє переконання слідчий суддя, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, і судова колегія апеляційного суду, залишаючи її без змін, не в повній мірі врахували зазначені вимоги процесуального закону, обставини вчиненого злочину, його наслідки і дані про особу підозрюваного.
Так, після вчиненої ДТП ОСОБА_3 , будучи її винуватцем місця вчинення злочину не залишив. Перебував весь час на місці до його затримання співробітниками поліції. Перешкод первинним слідчим діям не здійснював, опору співробітникам поліції не чинив, виконував всі їх вимог. Був доправлений до медичного закладу для медичного обстеження для його перевірки на стан сп`яніння, де також не ухилявся від проходження такого обстеження. Стан його сп`яніння не можливо було встановити без його доброї волі.
Зазначені обставини свідчать про відсутність наміру чинити перешкоди досудовому розслідуванню.
Суд не прийняв до уваги, що матеріали провадження, що надійшли на розгляд слідчого судді і суду не містять у собі данних про те, що потерпілим було завдано саме тяжкі тілесні ушкодження. А відтак попередня кваліфікація за ч.2 ст.286-1 КК належними доказами не підтверджена. У зв`язку з чим, стверджувати, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні саме тяжкого злочину у суду не було. За таких обставин, з огляду на зміст п.п. 3, 4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою до раніше несудимого ОСОБА_3 , який не перебував у розшуку, обирати було не можна.
Крім того, апеляційний суд належним чином не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, вчинив злочин з необережності, має постійне місце проживання і офіційно працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Проживає разом зі своїми родичами. Керівник установи, де він працює, погодився взяти ОСОБА_3 на поруки. Відтак підозрюваний має міцні соціальні зв`язки. Родичі вчиняють активні дії, направлені на відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, надаючи потерпілим на лікування матеріальну допомогу, яка приймається потерпілою стороною. Потерпіла на момент розгляду справи апеляційним судом залишила медичний заклад для продовження лікування амбулаторно.
Сукупність наведених обставин красномовно свідчить про мінімальність передбачених ст.177 КПК ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню, чинити незаконний вплив на свідків і потерпілих у справі, а відтак підстав для застосування до ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою не було, оскільки всупереч вимогам ч.1 ст.183 КПК прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції мав всі підстави для задоволення апеляційної скарги захисника і обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу не пов`язаного із його триманням під вартою.
Суддя ОСОБА_1