В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0004029 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, із повною загальною середньою освітою, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без місця реєстрації проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.10.2005 - Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

- 15.11.2006 - Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

- 14.02.2007 - Сквирським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 02.03.2011.

- 14.10.2014 - Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 70 ч. 1, ст. ст. ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,

-22.04.2020 - Сквирським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та є таким, що відбуває покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

12.10.2018 близько 23 год. ОСОБА_3 , знаходячись поруч з територією Білоцерківського професійно-технічного училища, розташованого за адресою: м. Біла Церква, вул. Карбишева 9-а, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії залишаться поміченими ОСОБА_6 , який у цей час знаходився поряд, та самою потерпілою ОСОБА_7 , відкрито викрав у останньої належний їй мобільний телефон марки «Meizu», моделі «М5ес», золотистого кольору, вартістю 2 138,84 грн., з сім-картою ПрАТ Київстар, ринкова вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3960 від 25.10.2018 не визначалася, в прозорому захисному чохлі, вартістю 64,67 грн., а саме вирвав вказаний мобільний телефон, що знаходився у прозорому захисному чохлі з рук потерпілої.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2 203,51 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин відкритого викрадення чужого майна. Зазначив, що 12.10.2018 приблизно о 23 год. він ідучи зі своїм знайомим ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайому йому потерпілу, яка була у стані алкогольного сп`яніння. Скориставшись цим він вирвав у неї з руки мобільний телефон марки «Meizu», золотистого кольору з сім-картою ПрАТ Київстар, в прозорому захисному чохлі. Після цього вони пішли до брата знайомого, де залишилися переночувати. На наступний день коли вони йшли по вул. Сухоярській в м. Біла Церква, його затримали працівники поліції.Щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за якою він і повинен нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений умисний тяжкий злочин проти власності. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення у виді матеріальної шкоди та те, що шкода відшкодована.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Водночас суд враховує, що ОСОБА_3 даний злочин вчинив до вироку, яким він був засуджений до покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2013 року народження скарг та заяв на неналежну поведінку не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, однак перебуває під наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання ПАР зі шкідливими наслідками з 2016 року.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений є особою із високою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому становить суспільну небезпеку для суспільства так як існує ризик повторного вчинення злочину.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який негативно поставився до своїх вчинків, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставину, що пом`якшує покарання, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_7 , яка надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, розмір якого повинен бути мінімальним

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що відповідно до протоколу від 13.10.2018 затримання ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні злочину його було затримано 13.10.2018 та звільнено 14.10.2018 у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при визначенні остаточного покарання йому слід зарахувати строк перебування у місцях попереднього ув`язнення, а саме 13 та 14 жовтня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за попереднім вироком Сквирського районного суду від 20.04.2020 визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати строк попереднього ув`язнення 13 та 14 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком з 22.01.2020 по 21.02.2022

Строк відбуття покарання рахувати з 22.02.2022

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати. До набрання вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_3 тимчасово утримувати в умовах ДУ «Київський «СІЗО».

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у справі:

- мобільний телефон марки «Meizu», моделі «М5ес», золотистого кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 вважати повернутим потерпілій;

- копії документів на мобільний телефон марки «Meizu», моделі «М5ес», золотистого кольору, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1