Справа № 152/510/21
Провадження №11-кп/801/54/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці провадження № 0000050 від 13 квітня 2021 року за апеляційною скаргою прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури вінницької області ОСОБА_9 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.06.2021 року,яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

13.06.2003 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 15, 289 ч. 3 КК України до обмеження волі строком на 5 років, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

31.07.2006 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 317 ч. 2, ст. 315 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України приєднано до вироку того ж суду від 13.06.2003 року та всього 5 років 1 місяць позбавлення волі;

23.04.2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до арешту строком на 4 місяці;

18.01.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області, за ст. 307 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 7 років,

18.01.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області, за ст. 307 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, 18 листопада 2019 року Шаргородським районним судом Вінницької області, за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на два роки, з іспитовим строком один рік,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки шість місяців не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки шість місяців обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів в сумі 514,83 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 06.04.2021 року приблизно о 09.00 год прийшов до домогосподарства, що належить ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , щоб вирішити особисті питання та зайшовши на подвір`я, кілька разів гукнув власника, однак останній не вийшов. Після цього ОСОБА_8 , зрозумівши, що власника немає вдома, маючи на меті вчинення крадіжки, через незамкнені двері проник всередину гаражного приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурюваний жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав електричний гайковерт ТМ «Workraft» моделі «CIW- S20Li», вартість якого згідно висновку експерта № 2613/2614/21-21 від 19.04.2021 року складає 1419,70 грн та електродриль ТМ «АЕG» моделі «SB 2-330», вартість якого згідно висновку експерта № 2613/2614/21-21 від 19.04.2021 складає 288,00 грн, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1707,70 грн.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка поєднана з проникненням у інше приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання даного вироку.

Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та двічі відбував реальну міру покарання строком більше, ніж 5 років, має незняту та непогашену судимості за вчинення тяжкого злочину. Під час судового розгляду встановлено, що у ОСОБА_8 немає жодних перепон для працевлаштування та отримання законного джерела доходу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_7 , який не наполягав на реальній мірі покарання, просив залишити вирок суду без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Щодо доводів про призначення ОСОБА_8 більш суворої міри покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, непослідовними та непереконливими, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

На переконання апеляційного суду, покарання ОСОБА_8 призначене судом відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, врахувавши при цьому, що ОСОБА_8 раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно. А також врахував обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Крім того, потерпілий до обвинуваченого жодних претензій немає, про ,що повідомив апеляційний суд. Цивільний позов не заявлено.

Суд враховує і поведінку засудженого після вчинення злочину він вину визнав повністю, щиро розкаявся.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд вірно дійшов висновку, з врахуванням всіх обставин провадження, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції її від суспільства з застосуванням ст. 75 КК України. На переконання апеляційного суду, з врахуванням обставин провадження ,особи винного, та вважає , що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, оскільки обвинувачений не представляє собою як особа з підвищеною суспільною небезпечністю для оточуючих та суспільства.

Відповідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідати положенням ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суди покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає ,що юридично-правових в цілому чи виключно процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури вінницької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.06.2021 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, залишити без змін.

Ухвала може бути оскарженим шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_10