Справа № 183/3482/21
№ 1-кп/183/1105/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 05.05.2001 р. за № 0000162 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, який не має на утриманні дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні «солдат» на посаді гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
Відповідно до наказу № 370 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 червня 2019 року, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 прийняв справи та посаду гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків відповідно до займаної посади.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення я його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Законом України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у газеті Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року.
ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом, у військовому званні «солдат», на посаді гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 03 березня 2021 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував межами військової частини до 25 березня 22021 року.
Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину, від надання показань відмовився, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється, визнав протиправність своєї поведінки.
В судовому засіданні учасники кримінального провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними письмовими доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000162 від 05.05.2021 р., відповідно до якого внесені відомості про ту, що 05.05.2021 р. військовослужбовець військової служби за контрактом гранатометник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану у АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад 10 діб;
-довідкою лікаря-психіатра;
-довідкою лікаря-нарколога;
-послужним списком ОСОБА_3 ;
-копією Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу від 03.04.2019 р.;
-службовою карткою ОСОБА_3 .
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Так, кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим відноситься до тяжкого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, характеризується позитивно, на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
До обставини, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд відносить та враховує щире каяття ОСОБА_3 яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю понести кримінальну відповідальність.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції частини 4 статті 407 КК України, у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, строком 1 рік, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 394, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (проходження служби).
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1