Справа № 146/1045/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000065 від 06 липня 2021 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Феодосія АР Крим українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, є учасником АТО, особою з інвалідністю, депутатом та потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
13 липня 2021 року біля 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Мічуріна в с. Стіна Тульчинського району Вінницької області, вступив у словесну суперечку з ОСОБА_5 , яка миттєво переросла в бійку.
У ході вказаної бійки ОСОБА_4 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_5 .
В результаті вказаної бійки ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді синця і садна верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю та пояснив, що 13 липня 2021 року сказав ОСОБА_5 , щоб він повернув гроші в сумі 2500 грн., які він йому винен. Останній повідомив, що немає таких грошей і він його вдарив один раз в обличчя.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 13 липня 2021 року в одного чоловіка вечеряв і до них прийшов ОСОБА_4 , який почав розмову за гроші, а потім рукою вдарив його один раз в ліву сторону обличчя, внаслідок чого вибив зуба.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, є учасником АТО, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення особи ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб), суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.
З клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу сторона обвинувачення не зверталася.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат у справі немає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто ) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1