Справа № 944/4736/21
Провадження №1-кп/944/1022/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
та її захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 16.08.2021, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Поруденко Яворівського району Львівської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в:
12.06.2018 ОСОБА_4 звернулася в управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, із відміткою - «допомога на догляд (щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним)» зокрема, догляд за ОСОБА_6 , який згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу № 372 від 06.06.2018 потребує постійного стороннього догляду, оскільки обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку.
За результатами розгляду вказаної заяви рішенням управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА від 19.06.2018 ОСОБА_4 призначено зазначену допомогу та письмово ознайомлено її, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язаний повідомити органи праці та соціального захисту населення.
Однак, ОСОБА_4 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_6 який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, 16.07.2018, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 28.08.2018, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 2522,19 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_6 який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 24.02.2019, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 31.03.2019, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 2183,89 грн.
Також, ОСОБА_4 , в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_6 який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 15.07.2019, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 28.08.2019, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 2810,32 грн.
Окрім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_6 який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 25.02.2020, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 14.03.2020, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 1204,99 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України.

Крім цього, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, тобто вчинила злочини, передбачені ч.2 ст. 190 КК України.

Прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 27 серпня 2021 року уклали угоду про визнання винуватості відповідно до ст.ст. 468, 472 КПК України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченій покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та на підставі ч.1 ст.70 КК України визначили остаточне покарання шляхом поглиблення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 також просила вказану угоду затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання. Також пояснила, що угода укладена добровільно, вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.5 ст.474 КПК України, беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч.2 ст. 190 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачена повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Також суд, у відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможна виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання.

Також, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена 27.08.2021 між прокурором та підозрюваною угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, одружена, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.4 ст.12 КК України є проступком та нетяжкими злочинами та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Частиною 1 ст.70 КК України визначено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч.4 ст.5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення їй узгодженого між сторонами покарання в межах санкцій ч.1 ст. 190 КК України та ч.2 ст. 190 КК України, в редакції закону про кримінальну відповідальність на час вчинення кримінальних правопорушень, із застосуванням положень ч. 1 ст.70 КК України, остаточно визначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 473-475 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
затвердити угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2021 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000502 від 16.08.2021 року, між підозрюваною ОСОБА_4 , її захисником ОСОБА_5 та прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1