Справа № 455/815/21
Провадження № 1-кп/455/64/2022
ВИРОК
Іменем України

25 січня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 11.05.2021 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Потік Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою, згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2020 та 27.04.2021 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП відносно свого батька ОСОБА_5 , із яким він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 , у період часу з 07.11.2020 по теперішній час, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своїм батьком ОСОБА_5 , що призвело до його психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілого. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 11.05.2021 приблизно о 03.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю проживання, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілого нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижував його честь та гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто злочин, передбачений ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ст.126-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що дійсно при наведених в обвинувальному акті обставинах він неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо свого батька ОСОБА_5 , з яким разом проживають, востаннє такий конфлікт з батьком мав місце у травні 2021 року по місцю проживання у АДРЕСА_1 . Зазначив, що на даний час помирився з батьком, разом живуть мирно. У вчиненому щиро кається, усвідомив наслідки своїх дій, жаліє про вчинене ним, стверджує, що більше таких дій вчиняти не буде.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного злочину доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акту, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Однак, із таким твердження сторони обвинувачення, суд не може погодитись із наступних міркувань.

Згідно з п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України).

Диспозицією ст. 126-1 КК України встановлено, що кримінально караним діянням, передбаченим вказаною статтею визнається вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, суд констатує, що оскільки в диспозиції вказаної статті наявна така кваліфікуюча ознака, як вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, а тому вказана обставина, в силу вимог ч. 4 ст. 67 КК України, не може бути визнана такою, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

З урахуванням того, що інших обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 в обвинувальному акті не встановлено, суд, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, не встановив у даному кримінальному провадженні обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, також береться до уваги його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, позитивно характеризується за місцем свого проживання, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений є працездатним (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також береться до уваги думка потерпілого, який у своїй заяві зазначає, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить суд суворо обвинуваченого не карати.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин які обтяжують відповідальність відповідно до ст.67 КК України.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Суд також приймає до відома досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, щодо обвинуваченого оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

При призначенні покарання суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини в сукупності, зокрема дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також з урахуванням думки потерпілого, який просить суд обвинуваченого суворо не карати, суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1