Єдиний унікальний номер 448/207/22
Провадження № 1-кп/448/91/22
В И Р О К
Іменем України

17.02.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000098 від 16.02.2022р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.369 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він в один із днів місяця листопада 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , маючи умисел на підроблення офіційного документа, а саме свідоцтва про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19» вакциною «Phizer», з метою подальшого особистого використання, із мережі інтернет віднайшов бланк свідоцтва про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19» вакциною «Phizer», в якому були проставлені реквізити та печатка обласного комунального некомерційного підприємства «Волинський обласний шкірно-венерологічний диспансер, ід.код 04391543», а також реквізити та печатка лікаря ОСОБА_6 , який в подальшому, за допомогою комп`ютерної техніки редагував, внісши до останнього свої анкетні та паспортні дані, після чого в фотосалоні, що розташований в центрі м.Косів Івано-Франківської області, з використанням оргтехніки кольорового відтворення зображень струменевим способом роздрукував свідоцтво про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19».

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.358 КК України, - підроблення іншого офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання підроблювачем.

В подальшому, 15 лютого 2022 року, о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного та пішого сполучення «Шегині», що розташований за адресою: с.Шегині, вул. Дружби 201, Яворівського району Львівської області, рухаючись на в`їзд в Україну з Республіки Польща, під час перевірки документів, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що свідоцтво про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19» вакциною «Phizer» обласного комунального некомерційного підприємства «Волинський обласний шкірно-венерологічний диспансер, ід.код 04391543», що звільняє від обов`язку відбувати самоізоляцію на території України, є підробленим, використав даний підроблений офіційний документ, шляхом пред`явлення його на законну вимогу інспектора прикордонної служби 1-ї категорії 1-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_7 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України, - використання завідомо підробленого документа.

Крім цього, 16 лютого 2022 року близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_3 , знаходячись у службовому приміщенні старшого зміни прикордонних нарядів міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного та пішого сполучення «Шегині», що розташований за адресою: с.Шегині, вул. Дружби, 201, Яворівського району Львівської області, знаючи про те, що свідоцтво про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19» вакциною «Phizer» обласного комунального некомерційного підприємства «Волинський обласний шкірно-венерологічний диспансер, ід.код 04391543», що звільняє від обов`язку відбувати самоізоляцію на території України, є підробленим, діючи умисно, протиправно в своїх інтересах, розуміючи та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є незаконним, надав службовій особі старшому зміни прикордонних нарядів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 400 польських злотих, що згідно курсу Національного банку України станом на 16 лютого 2022 року становить 2844 грн., за не вчинення щодо себе дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності за використання завідомо підробленого свідоцтва про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19» вакциною «Phizer» шляхом не повідомлення працівниками прикордонної служби правоохоронні органи виявленого ними факту надання ОСОБА_3 підробленого сертифіката.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, - у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використання наданого їй службового становища.

17.02.2022 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.369 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (які відносяться до кримінальних проступків та нетяжкого злочину), даних про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і наслідків вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, а саме те, що відсутній потерпілий і вчиненими обвинуваченим кримінальними правопорушеннями завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі дев`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень; за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та за ч.1 ст.369 КК України - у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України сторони узгодили призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.
Прокурор ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.369 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків та нетяжкого злочину. Свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно. У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 17 лютого 2022 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України та призначення такого відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.02.2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно грошові кошти - чотири банкноти номіналами по 100 (сто) польських злотих з наступними серіями та номерами: CD0712414; GA7729202; DS9251123; AB1345839, які поміщено у пакет «Україна МВС Експертна служба» №1106832».

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме: чотири банкноти номіналами по 100 (сто) польських злотих з наступними серіями та номерами: CD0712414; GA7729202; DS9251123; AB1345839, які поміщено у спецпакет «Україна МВС Експертна служба» №1106832» та передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України,- застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Питання інших речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: міжнародне свідоцтво про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19», видане на ім`я ОСОБА_3 , формату А-4, зеленого кольору та оптичний диск DVD-R «Kaktuz» на якому збережені відео-файли (файли із відеозаписом події надання неправомірної вигоди), котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000098 від 16.02.2022р. укладену 17.02.2022 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 900 (дев`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне узгоджене сторонами покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.02.2022 року на грошові кошти - чотири банкноти номіналами по 100 (сто) польських злотих з наступними серіями та номерами: CD0712414; GA7729202; DS9251123; AB1345839, які поміщено у пакет «Україна МВС Експертна служба» №1106832», - скасувати.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України грошові кошти в сумі 400 (чотириста) польських злотих, а саме: чотири банкноти номіналами по 100 (сто) польських злотих з наступними серіями та номерами: CD0712414; GA7729202; DS9251123; AB1345839, які поміщено у пакет «Україна МВС Експертна служба» №1106832», та передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області,- в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.
Речові докази: міжнародне свідоцтво про вакцинацію від коронавірусної хвороби «COVID-19», видане на ім`я ОСОБА_3 , формату А-4, зеленого кольору, та оптичний диск DVD-R «Kaktuz» на якому збережені відео-файли (файли із відеозаписом події надання неправомірної вигоди), котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження,- залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1