ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4360/21 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2700/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду м.Харкова провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 липня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопавлівка Теректинського району Уральської області республіки Казахстан, громадянина України, засудженого

-27.11.2015 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.121 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.04.2016 року строк попереднього ув`язнення зараховано за правилами ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

-початок строку: 11.07.2015р., кінець строку: 16.07.2023р.,

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали особової справи не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Указав, що засуджений ОСОБА_8 відбув більш ніж 2/3 строку покарання; під час досудового розслідування та під час судового розгляду давав щирі свідчення, не намагався уникнути відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєному злочині; одружений, підтримує зв`язки з родиною. Зауважив, що цивільний позов за вироком суду повністю погашений і виконавче провадження закрито, однак ця інформація не встигла дійди до початку судового розгляду, а тому твердження суду щодо не сплати цивільного позову засудженим є передчасним. Вважає, що ОСОБА_8 своєю поведінкою, працею, поважним ставленням до персоналу установи, повністю довів своє виправлення. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що ОСОБА_8 27.11.2015 року був засуджений вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст.121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 04 червня 2021 року встановлено, що останній з 16.07.2015 року по 17.02.2016 року перебував у державній установі виконання покарань «Вінницький слідчий ізолятор №1». За період тримання характеризувався посередньо, вимоги режиму не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 17.02.2016 року по 23.04.2019 року відбував покарання у державній установі «Черкаська виправна колонії №62». За час відбування покарання характеризувався позитивно, мав 2 стягнення які на цей час погашено у встановленому законом порядку, та мав 5 заохочень.
На підставі постанови начальника державної установи «Черкаська виправна колонії №62» від 23.04.2019 року відповідно до ст.101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації.

З 23.04.2019 року по 04.11.2020 року відбував покарання у дільниці соціальної реабілітації державної установи «Черкаська виправна колонії №62». За час відбування покарання характеризувався посередньо, у зв`язку із стимулюванням правослухняної поведінки був заохочений 5 разів адміністрацією установи, стягнень не мав.

03.11.2020 року прибув до державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» до дільниці карантину діагностики та розподілу.
На підставі рішення комісії державної установи «Черкаська виправна колонії №62» від 23.04.2019 року, постановою начальника державної установи «Холодногірська виправна колонії №18» від 17.11.2020 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Холодногірська виправна колонія № 18».

З 17.11.2020 року відбуває покарання у дільниці соціальної реабілітації державної установи «Холодногірська виправна колонії №18». За цей час відбування покарання у дільниці соціальної реабілітації він не продемонстрував зміни у його свідомості у напрямку соціально - безпечної, самокерованої, правослухняної поведінки, характеризується посередньо. З метою стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 1 раз, стягнень не має, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться без зацікавленості.

Згідно витягу з протоколу №39 від 25.11.2020 засідання комісії у Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» постановлено відмовити у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 тому що не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений наразі відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, нетривалий період зміни його поведінки на кращу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 на даний час не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього необхідно відмовити.

Згідно наданої захисником відповіді Державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції, борг у сумі 1627, 92 грн. за вироком суду сплачено у повному обсязі, у зв`язку із чим посилання адвоката ОСОБА_7 в цій частині є обґрунтованими (а.с.47).

Однак, з урахуванням вищевикладеного, відшкодування цивільного позову за вироком суду, само по собі не може бути підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 одружений, підтримує із родиною зв`язки, то ця обставина не може бути взята до уваги як така, що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: