Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/4128/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 372/1765/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 12 листопада 2021 року включно.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що на даному етапі продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.
Також, судом врахована поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, а саме не надання потерпілому необхідної допомоги, залишення ним місця події та переховування від органів досудового розслідування, а тому, на переконання суду, наявні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтовано, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає про те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованого продовження існування жодного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звернуто увагу на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою вже досить тривалий проміжок часу та апелянт вважає, що ризик переховування ОСОБА_7 відсутній, оскільки його паспорт знаходиться у слідчого, а інші документи у нього відсутні. Зазначає захисник також про те, що знищити, сховати чи спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений позбавлений, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Крім того, апелянт вказує, що впливати на свідків ОСОБА_7 не може, оскільки жодний свідок, допитаний у судовому засіданні, не впізнав його, а також не вказав будь-якої інформації щодо можливої причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вважає, що єдиний ризик, на який посилається прокурор - є можливість обвинуваченого переховуватись від суду, однак, на переконання апелянта, цілодобовий домашній арешт зможе цілком забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім іншого, як зазначає сторона захисту, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений має на утриманні батьків похилого віку, які мають тяжкі захворювання та потребують належного догляду, має постійне місце проживання, малолітню доньку 2006 р.н., яка повністю перебуває на його утриманні, а репутація ОСОБА_7 за місцем проживання є виключно позитивною.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 12 листопада 2021 року включно.
Під час постановлення даного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, а оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину, який призвів до загибелі людини, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, не знайшов правових підстав для визначення розміру застави.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою вирішено на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання//продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції були враховані конкретні обставини провадження, тяжкість кримінального правопорушення, який, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого, а також те, що ОСОБА_7 не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має, переховувався від органів досудового розслідування, з огляду на що наявні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Безпідставними апеляційний суд вважає також доводи захисника про те, що ризик переховування від суду нівельований тим, що паспорт ОСОБА_7 знаходиться у слідчого, оскільки дана обставина не спростовує ризики, на які посилається суд в ухвалі. Ризик переховування від суду також обумовлюється суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а конкретні обставини вчинення злочинів за висунутим обвинуваченням підтверджують існування такого ризику.
Також колегія суддів зазначає, що тривалість перебування обвинуваченого під вартою, відповідно до положень ст. 28 КПК України, з урахуванням інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та складності даного кримінального провадження - не виходить за межі розумного строку.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що досліджені під час судового розгляду докази є сумнівними та не підтверджують причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою. При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність малолітньої доньки та батьків похилого віку не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - колегія суддів не встановила.
Таким чином, рішення суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене згідно норм кримінального процесуального закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, а доводи та твердження сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на що вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 12 листопада 2021 року включно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4