Провадження №1-кс/369/2924/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002251 від 17.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002251 від 17.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2021 близько 10 години 30 хвилин (точний час не встановлено), в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , між ним та ОСОБА_4 відбулася словесна сварка, після якої останнійпокинув вказане домоволодіння.

У подальшому, 16.10.2021 близько 12 години 00 хвилин (точний час не встановлено), ОСОБА_4 діючи на ґрунті неприязних відносин, маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з мотивів помсти за словесні образи, повернувся до будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,де у вітальні взяв дерев`яну палицю, яка стояла біля вхідних дверей та направився у спальну кімнату до ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 без відриву у часі, підійшовши до ОСОБА_7 , який в цей момент спав, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою дерев`яної палицінаніс потерпілому не менше двох ударів в область голови з правого боку, після чого покинув будинок та пішов по власним справам.

Від отриманих тілесних ушкоджень у виді крововиливу під оболонки та в шлуночки головного мозку, перелому кісток склепіння та основи черепу, внаслідок дії тупого предмету, ОСОБА_7 помер за місцем вчинення злочину.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , в силу статті 89 КПК України раніше не судимий.

-06.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

-Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

-протоколами оглядів місця події від 17.10.2021 та 18.10.2021;

-протоколом огляду від 26.10.2021;

-лікарським свідоцтвом про смерть №640 від 18.10.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.10.2021;

-протоколом допиту ОСОБА_9 від 17.10.2021 та 28.10.2021;

-висновком експерта №18 від 19.10.2021;

-протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 17.10.2021;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 17.10.2021 та 28.10.2021;

-протоколами допитів свідка ОСОБА_11 від 17.10.2021 та 28.10.2021;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.10.2021;

-протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 26.10.2021;

-довідкою про результати психофізіологічного дослідження із застосуванням комп`ютерного поліграфа «Рубікон» від 26.10.2021;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно

ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

п. 3 незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненнітяжкого злочину, санкція за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, роботи, офіційного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зав`язків, а отже не має будь яких стримуючих факторів та може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

ОСОБА_4 зареєстрований на території іншої області. Згідно показів ОСОБА_12 старости села по місцю реєстрації ОСОБА_4 , останні продав будинок в якому був зареєстрований близько 2-хроків тому. Відповідно до інформації з Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області, ОСОБА_4 не має дружини, дітей, рідних братів та сестер, тобто не має стійких соціальних зв`язків на території України, у зв`язку із чим може переховуватись від слідства та уникати явки до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Вищевикладені обставини повністю підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що свідками у кримінальному провадженні є особи, з якими ОСОБА_4 певний час проживав разом. Йому достовірно відомо їх місце проживання та їх скрутний матеріальний стан. Це свідчить про те, що ОСОБА_4 в разі застосування відносно нього запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартоюможе незаконно впливати на свідків користуючись їх скрутним матеріальним становищем, або погрожуючи їм використовуючи свою фізичну силу з метою зміни показань свідків у подальшому.

Підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин події, зокрема, не встановлені всі свідки та очевидці події, не проведено слідчі експерименти з свідками події та підозрюваним, не проведено усі експертизи, що дає підстави органу досудового розслідування вважати, що перебуваючи на волі, може вчиняти ряд дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, тобто наявні ризики, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чидомашній арешт, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимеможливості запобігти здійснення останнім впливу на свідківпо справі з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі.

Крім того, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав, викладених в останньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

17.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальнеправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, (кримінальному провадженні присвоєно № 0002251) відносно того, що 17.10.2021 до ЧЧ Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення, відносно того, що 17.10.2021 року в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході огляду місця події виявлено тілесні ушкодження у результаті яких ймовірно настала смерть.

06.11.2021 слідчим СВ Бучанського РУПГУНП в Київській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Зі змісту протоколів допитів потерпілого, свідків, підозрюваного, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, огляду вбачається причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 10 років. Отже, виходячи із кваліфікацій кримінальногоправопорушення-ч. 2 ст. 121 КК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, на підставі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України;

-чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (наприклад, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009) (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- впливати на потерпілу, свідків у вказаному кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню;

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження і належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків кримінального провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові відомості щодо кримінального правопорушення та особи підозрюваного.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує такі обставини:

-надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 121 КК України;

-інкримінований злочин КК України відноситься до особливо тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, зареєстрований у АДРЕСА_2 , не одружений;

- підозрюваний раніше не судимий;

06.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0002251; відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів слідчому судді не надано.

Щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу, то слідчий суддя зазначає наступне.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), адже ці заходи пов`язані з потенційним доступом ОСОБА_13 до потерпілої, свідків, щодо яких можливий ризик впливу, без належних стримуючих заходів. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак, зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002251 від 17.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вільхівчик Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянину України, українцю, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , в силу статті 89 КПК України раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 04 січня 2022 року (включно).

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту з зали суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1