Єдиний унікальний номер 725/3999/20
Номер провадження 1-кп/725/201/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000555 від 04.12.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дрезден, Німеччина, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок при наступних обставинах:

Так, 22.02.2007р. ОСОБА_6 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», що видавалось ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці в Чернівецькій області. 29.10.2019р. відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №130659, за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП та вилучено в нього належне йому посвідчення водія.

13.11.2019 р. постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Надалі, 05.12.2019 р., на виконання вищевказаної постанови та відповідно до положень наказу МВС України №1395 від 07.11.2015р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на імя ОСОБА_6 було направлено директору територіального сервісного центру 7341 м. Чернівці, де знаходиться на збереженні по теперішній час.

16.11.2019 р. приблизно о 00 год. 10 хв., за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 156, ОСОБА_6 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та під час складання адміністративних протоколів ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, спрямованих на використання завідомо підробленого документу, пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 22.06.2007р., категорії «А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ», чим вчинив протиправні дії, а саме використав завідомо підроблений офіційний документ водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.07.2007р., яке згідно висновку експерта №1594-К від 09.12.2019р. за досліджуваним способом друку не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального проступку не визнав та пояснив суду, що восени його зупинили працівники поліції та забрали в нього права. Однак він чув, що їх можна відновити в МРЕО, дізнався у знайомого куди необхідно підійти та які надати документи, так як хотів відновити права та відкрити ще одну категорію. Після того, як повідомили, які необхідні документи, на другий день пішов у МРЕО, офіційно в касі оплатив квитанції, здав екзамен, отримав права та пішов додому. Через два тижні потрапив в ДТП, де після пред`явлення посвідчення водія вилучили. В подальшому, приблизно через два тижні зателефонував слідчий та повідомив, що у нього проблеми з правами, після чого звернувся до адвоката. Вказував, що повідомлення про підозру отримав в кінці травня, оскільки його батько приніс лист. На будь-які запитання по суті обвинувачення відмовився давати відповіді.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 29.10.2019 року, виконуючи свої службові обов`язки, рухався разом з напарником в екіпажі поліції по вул. Головній, в районі парку Шевченка, де виявили транспортний засіб з технічними несправностями, за що останній був зупинений. В результаті зупинки транспортного засобу у водія встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, в подальшому доставлено в медичний заклад для освідування, що знаходиться на вул. Миколаївській, де будучи в лікаря-нарколога відмовився від проходження тесту. За наслідками виявленого правопорушення складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення водія, оформлено матеріали та передано в адмінпрактику. Відповідно працівник поліції, який складає протокол здійснює вилучення посвідчення водія, про що зазначає у протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що вночі, 16.11.2019 року, поступив виклик на дорожньо-транспортну пригоду. Прибувши на місце разом із напарницею ОСОБА_9 , близько 00 години виявили два автомобіля, водієм одного з яких був обвинувачений та в автомобілі якого знаходилася дівчина, та водія іншого автомобіля. Обвинувачений перебував з ознаками сп`яніння. В подальшому викликає на підмогу інший екіпаж поліції для доставлення водіїв на освідування. Далі на обвинуваченого складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та вилучили посвідчення водія, однак не пам`ятає хто саме вилучав, оскільки він складав протокол за ст. 130 КУпАП, а його напарниця за ст. 124 КУпАП.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що 16.11.2019 року заступив на патрулювання. В ході надання допомоги екіпажу, було виявлено обвинуваченого ОСОБА_11 з ознаками алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушення по ст. 130 КУпАП, оформлено матеріали та передано в адмінпрактику. Після пред`явлення посвідчення водієм, підозри про підроблення не виникало, оскільки його перевірили по внутрішній базі, в якій не відобразилася інформація про вилучення посвідчення водія за складеним протоколом від 29.10.2019 року.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює в адмінпрактиці в УПП в Чернівецькій області. Вказала, що в 2019 році до неї надійшло посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , після перевірки якого було виявлено ознаки підробки, оскільки на ньому не відповідали літери, цупкість бланку, не було голограм, що не відповідає встановленому зразку. Після перевірки в базі було виявлено, що на момент вилучення вказаного посвідчення, в базі були внесені відомості по вилученому посвідченні.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що в 2019 року отримала виклик, прибувши на який виявила ДТП, встановивши, що водій ОСОБА_13 зіткнувся з іншим транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, через що інший екіпаж склав протокол за ст. 130 КУпАП і вилучили посвідчення водія. Вказала, що адміністративні документи за ст. 124 КУпАП складала вона, однак посвідчення водія перевіряв та вилучав інший екіпаж, який складав протокол по ст. 130 КУпАП. Зазначила, що все зафіксовано на бодікамерах та не пам`ятає особу, яка здійснила виклик поліції.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що виконував обов`язки Голови ОСББ з жовтня 2019 року по жовтень 2020, в обов`язки якого входило підтримання порядку на території будинку. Саме приймання та відправка пошти в його обов`язки не входило, та для ОСОБА_16 пошту не отримував. Вказував, що з травня по липень був у Києві та не міг отримати пошту для ОСОБА_16 в цей період.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні зазначив, що 29.10.2019 року заступив на патрулювання разом із ОСОБА_7 , де біля парку було зупинено транспортний засіб Форд Фокус та було виявлено, що у водія немає страхового поліса, за що винесли постанову. Також у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога у медичному закладі на вул. Миколаївській у м. Чернівці, на що останній відмовився. На ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і вилучено посвідчення водія. Зазначив, що посвідчення водія вилучав той працівник поліції, хто складав протокол по ст. 130 КУпАП, окрім того, вказав, що при складенні протоколу ОСОБА_6 стан сп`яніння не визнавав.

ОСОБА_18 , будучи допитаним в судовому засіданні, як свідок, суду показав, що ввечері повертаючись додому, в під`їзді є дошка, на якій виставляють оголошення за склом і там нижче знаходився лист, на якому було написано ОСОБА_6 , взявши його побачив напис поліції, після чого віддав вдома сину, який після того як прочитав його повідомив, що то якась підозра і йому потрібно до адвоката, слідчого та прокурора. В подальшому, коли син прийшов від адвоката та повідомив, що все добре. За отримання листа не розписувався, просто взяв його з дошки оголошень та підтвердив, що ОСОБА_19 був раніше начальником ОСББ.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, окрім показів свідків, підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0000026 від 22.07.2020 року, відповідно до якого 22.02.2007 року ОСОБА_6 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В», що видавалось ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці в Чернівецькій області. 29.10.2019 р. відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №130659, за вчинення адміністративного правопорушенення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вилучено в нього належне йому посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В» від 22.02.2007р. 13.11.2019 р. постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Надалі, 05.12.2019р. на виконання вимог чинного законодавства, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_6 було направлено директору територіального сервісного центру 7341 м. Чернівці, де знаходиться на збереженні по теперішній час. 16.11.2019р. приблизно о 00 год. 10 хв. за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 156 ОСОБА_6 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та під час складання адміністративних протоколів, ОСОБА_6 надав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 ВІД 22.07.2007 року, категорії «А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ», чим вчинив протиправні дії, а саме використав завідомо підроблений офіційний документ водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.07.2007р, яке згідно висновку експерта №1594-К від 09.12.2019 р. за досліджуваним способом друку не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. (а.п.1-2, 6-8 т.1).

-рапортом слідчого СВ Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 04.12.2019 про те, що інспектор адміністративної практики УПП в Чернівецькій області ОСОБА_20 під час перевірки матеріалів, складених за адміністративне правопорушення виявила посвідчення водія НОМЕР_3 від 22.02.2007 видане на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками підробки.(а.п.19, т. 1 ).

-рапортом інспектора адміністративної практики УПП в Чернівецькій області від 04.12.2019 ОСОБА_20 яка повідомила, що 16.11.2019 до ВАП були здані матеріали справи (протокол серії ДПР 18 №297032 від 16.11.2019) за ч.1 ст. 130 КУпАП складеного відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке згідно бази даних ІПНП було вилучено 29.10.2019 при складанні адміністративних матеріалів, а саме протокол серії ОБ №130659 від 29.20.2019 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час перевірки посвідчення водія, яке вилучено 16.11.2019 виявлені ознаки підробки та викликано СОГ Садгірського ВП. (а.п. 21, т.1 ).

-Висновком експерта №1594-К від 09.12.2019 р., відповідно до якого бланк посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , за дослідженим способом друку не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. (а. п.28-31, т. 1);

-Протоколом огляду речей від 13.05.2020, а саме оптичних носіїв (дисків), що були надані УПП на запит слідчого, на яких зображені відеозаписи із відеокамер, якими користувалися працівники УПП під час складання адмін. матеріалів відносно громадянина ОСОБА_6 , а саме 29.10.2019 р. та 16.11.2019 р.(а.п. 39-47, т.1).

-Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.11.2019р., якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністартивного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.(а.п. 52, т. 1)

-Протоколом огляду речей від 18.05.2020, а саме оптичних носіїв (дисків), що були надані УПП на запит слідчого, на яких зображені відеозаписи із відеокамер, якими користувалися працівники УПП під час складання адміністративних матеріалів відносно громадянина ОСОБА_6 , а саме 29.10.2019р. (а.п. 62-65, т.1).

-Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.12.2019р., якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністативного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн., а також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати тз строком на 1 рік. (а.п.95-96, т.1).

-Протоколом огляду речей від 13.05.2020р., а саме посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_6 категорії В., під час проведення якого встановлено, що поверхня посвідчення водія пластикова та на ній наявні поліетиленова плівка, з вигляду вони раніше використовувались (а.с. 118-120, т. 1).

--Таблицею ілюстрацій до протоколу огляду речей від 13.05.2020 року, а саме огляду посвідчення, яке знаходиться на зберіганні в територіальному сервісному центрі НОМЕР_4 , з фото посвідчення водія вбачається, що посвідчення видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 22.07.2007 року , серія НОМЕР_1 , категорія «В», яка дійсна з 22. 02.2007 року (а.с. 121, т. 1).

-Корінцем повістки про те, що ОСОБА_6 необхідно 29.05.2020 р. прибути до СУ ГУНП В Чернівецькій області для забезпечення участі у допиті у кримінальному провадженні, надіслане поштою із врученням.(а.с. 147, т. 1).

-Корінцям повістки про те, що ОСОБА_6 необхідно 02.06.2020 р. прибути до СУ ГУНП В Чернівецькій області для забезпечення участі у допиті у кримінальному провадженні, надіслане поштою із врученням .(а.с. 148, т. 1).

-Відповідь з АТ «Укрпошта» про те, рекомендований лист 26.05.2020 р. направлений на ім`я ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 надійшов у відділення поштового зв`язку Чернівці-3 27.05.2020 та 29.05.2020 р. вручено листоношею відділення ОСОБА_21 в.о. начальникуОСББ ОСОБА_22 під розпис (накладна для вручення додається). (а.с. 154, т. 1).

-Адвокатськими запитами адвоката ОСОБА_23 від 10.06.2020 р. та від 24.06.2020 р., із змісту яких випливає, що станом на день звернення із вказаними запитами «інших викликів в даному кримінальному провадженні та повідомлень ОСОБА_6 не отримував», а також просить слідчого повідомити чи завершено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні (а.с. 161, 177, т.1).

-Повідомлення слідчого від 24.06.2020 та від 30.06.2020 адвокату ОСОБА_23 на адвокатські запити, про те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування не надано жодного статусу учасника кримінального провадження.(а.с. 166, 181. т.1 ).

-Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 21.08.2020 р., повідомлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.(а.с. 192, т.1).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він використав завідомо підроблений документ.
Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та сукупністю письмових доказів, досліджених та проаналізованих судом.
Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого та захисника про те, що його слід виправдати у пред`явленому обвинуваченні.
Що стосується доводів сторони захисту з приводу пред`явлення обвинувачення органом досудового розслідування поза межами строку досудового розслідування, судом встановлено наступне.
Так, 26.05.2020 р. старшим слідчим СУ ГУНП було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та відправлено рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_1 , разом з повісткою про виклик про необхідність прибуття в приміщення слідчого управління на 29.05.2020р., однак ОСОБА_6 не з`явився, у зв`язку із чим слідчим 02.06.2020р. повторно відправлено повістку про виклик до слідчого управління на 05.06.2020р., однак останній повторно не з`явився до слідчого управління.

Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.

Так, згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним отриманням підозри є виключно розпис особи, у тому числі на поштовому повідомленні, який відсутній.

Тому, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру, не є доказом належного вручення особі такого повідомлення.

Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного з моменту вручення їй особисто поштового відправлення, а не з моменту відправлення такого повідомлення слідчим.

Зокрема «у випадку, якщо особа з тих чи інших причин не отримала відповідного документа або у слідства немає належного підтвердження про такий факт то особа не може бути підозрюваною, оскільки їй не повідомлено про підозру» (ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі № 757/10129/16-к, від 10 лютого 2017 року у справі № 757/3848/17-к, від 8 грудня 2016 року у справі № 757/43030/16-к, ухвала Рівенського міського суду від 11 січня 2016 року у справі № 569/81/16-к).

Окрім того, будучи допитаним в якості свідка в суді в.о. голови ОСББ за адресою вул. Кишинівська 3-Д/33 ОСОБА_15 , вказав, що жодних конвертів для передачі ОСОБА_6 не отримував і взагалі в той час перебував у м. Києві.

Також, в матеріалах кримінального провадження наявні два адвокатські запити адвоката ОСОБА_23 від 10.06.2020р. та від 24.06.2020 р. із змісту яких випливає, що станом на день звернення із вказаними запитами «інших викликів в даному кримінальному провадженні та повідомлень ОСОБА_6 не отримував», а також просить слідчого повідомити чи завершено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Згідно повідомлень слідчого від 24.06.2020 р. та від 30.06.2020 р. адвокату ОСОБА_23 на адвокатські запити - органом досудового розслідування ОСОБА_6 не надано жодного статусу учасника кримінального провадження.

Отже, на вказані дати адвокату ОСОБА_23 та його підзахисному ОСОБА_6 було повідомлено про відсутність підозри щодо останнього.

У зв`язку із викладеним, судом встановлено, що процесуальні права ОСОБА_6 ніяким чином не порушувались і не обмежувались, процесуального статусу у даному кримінальному провадженні він не мав, відомості про повідомлення йому про підозру до ЄРДР слідчим не вносились, ніякі дії чи бездіяльність ні ОСОБА_6 , ні його захисником не оскаржувались, а тому підозра яка вручена ОСОБА_6 начальником сектору дізнання Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області 21.08.2020р. є законною та обґрунтованою, досудове розслідування завершене, а зібрані під час досудового розслідування докази були достатніми для складання обвинувального акту і скерування до суду, що і було здійснено у відповідності до норм Кримінально процесуального законодавства України.

Направлення поштою повідомлення про підозру не є доказом вручення повідомлення про підозру, так як останні не містять передбаченого ч. 1 ст. 136 КПК України розпису особи про його отримання, тобто неможливо встановити, у який спосіб ОСОБА_6 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та чи був він про це повідомлений взагалі у встановленому законом порядку.

Отже, вбачається, що обвинуваченому 29.05.2020 року не було вручено повідомлення про підозру у порядку, передбаченому КПК України, в зв`язку із чим він не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, а позиція сторони захисту є тактикою ухилення від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи доводи сторони захисту щодо відсутності суб`єктивної сторони складу злочину та необхідності виправдання підзахисного ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю умислу у ОСОБА_6 на використання підробленого документа та, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) дій.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (стаття 87 Кодексу).

Частиною 2 ст. 86 КПК України, передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.2008 року, п. 200, вбачається, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України, передбачена відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Відповідно примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом у статтях 357 і 366 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноваженими (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у звязку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Таким чином, офіційним є лише такий документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини.

Предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнається будь-який офіційний документ, а не лише той, за підроблення, складання або видачу якого відповідальність встановлено у ч. 1 та ч. 2 ст. 358 КК України.

Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення полягає у використанні фальшивого документу, схожого на справжній, справжнього документа у який внесені неправдиві відомості або такого, в зміст чи характер якого внесено зміни шляхом механічних маніпуляцій.

Суд прийшов до стійкого переконання, що зібрані по кримінальному провадженні докази, являються належними та допустимими, зібраними у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб та повністю підтверджують те, що ОСОБА_6 використав підроблений документ, а саме посвідчення водія.

Крім того, з суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України характеризується виною у формі прямого умислу.

За змістом ч. 2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як встановлено судом, 13.11.2019 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік та в подальшому 05.12.2019 року на виконання вищевказаної постанови, вилучене 29.10.2019 року під час оформлення адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.02.2007 року на ім`я ОСОБА_6 було направлено директору територіального сервісного центру 7341 м. Чернівці, де й зберігається на даний час. Однак, вже 16.11.2019 року ОСОБА_6 , при оформленні матеріалів по вчинених адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.07.2007р., тобто нове посвідчення водія тієї ж серії та номера, видане тією ж датою, що і вилучене. Окрім того, судом встановлено, що у новому посвідченні водія від 22.07.2007 року серії НОМЕР_1 , яке було вилучено 16.11.2019р., наявні категорії А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ, які були відсутні в посвідчені водія від 22.07.2007 року СЕВ №004337.
Також, відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої Наказом МВС 07.12.2009р. № 515, для отримання посвідчення водія з правом на керування транспортним засобом іншої категорії особа, крім документів, визначених пунктом 9 розділу I цієї Інструкції, подає до ТСЦ МВС: документи, що підтверджують навички керування транспортним засобом протягом останніх 12 місяців (у разі відкриття нижчої категорії транспортних засобів); документи, що підтверджують навички керування транспортними засобами більше одного (трьох) року (років) протягом останнього часу з максимально допустимою перервою не більше трьох місяців на дату подання документів до ТСЦ МВС (за потреби у разі відкриття іншої категорії транспортних засобів). Обвинувачений вказав, що звернувся до знайомого для відновлення прав та відкриття ще однієї категорії, однак для відкриття вищевказаних категорій необхідні додаткові документи, які необхідно було зібрати для отримання вищевказаних категорій.

Відповідно до постанови КМУ від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» у разі видачі посвідчення водія з отриманням права на керування транспортними засобами іншої категорії раніше видане посвідчення водія підлягає обміну, а в новому посвідченні для підтвердження стажу керування в графі Особливі відмітки зазначаються відомості про посвідчення водія, що обмінюється. У такому разі під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну. Під час видачі такого посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подала вказані документи, за Єдиним державним реєстром МВС (у тому числі щодо наявності в ньому відповідного свідоцтва про закінчення особою закладу), Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

Враховуючи вищевикладене, доводи захисника та обвинуваченого з приводу відсутності умислу в ОСОБА_6 щодо використання підробленого документа не знайшли свого підтвердження, оскільки пред`являчи посвідчення водія від 22.07.2007 року СЕВ №004337 з категоріями А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ, ОСОБА_6 достовірно знав, що посвідчення в нього вилучене 29.10.2019 р.
Окрім того, обвинувачений не міг не помітити, що у посвідченні водія отриманому в 2019 році, зазначена дата видачі 22.06.2007 року та відкриті інші категорії, так як у попередньому була наявна тільки одна. Також з відповіді заступника голови ліквідаційної комісії Б. Качуровського Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області вбачається, що в період часу з 16.10.2019 р. по 27.05.2020 р. обвинувачений до Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області, з метою отримання реєстраційно-екзаменаційних та іншх послуг не звертався та таким чином спростовують покази обвинуваченого з приводу здачі екзамену для отримання посвідчення водія.
На підставі вищевикладеного, дослідивши всі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що доводи сторони захисту щодо виправдання обвинуваченого в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, надані суду та досліджені судом у судовому засіданні докази є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного кінцевого судового рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо подроблений документ, а саме посвідчення водія.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, зареєстрований в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер».

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнано його винуватим. При цьому вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про судові витрати судом вирішуються, відповідно до ст. 124 КПК України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368- 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 942 грн. 06 коп.

Речовий доказ: посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.02.2007р., залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: чотири оптичні носії - диски, сірого кольору, із відеозаписами з бодікамер працівників УПП в Чернівецькій області - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1