Справа № 562/3254/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за ч.4 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 .

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2 ст.311 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.2 ст.311, ч.2 ст.28 ч.3 ст.311 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у підбурюванні до переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ч.4 ст.27 ч.3 ст.305 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах за ч.2 ст.28 ч.3 ст.311 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту за ч.2 ст.311 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, в особливо великих розмірах за ч.3 ст.311 КК України, у придбанні та зберіганні бойових приписів без передбаченого законом дозволу за ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у підбурюванні до переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ч.4 ст.27 ч.3 ст.305 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах за ч.2 ст.28 ч.3 ст.311 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з метою збуту за ч.2 ст.311 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується у переміщенні прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ч.3 ст.305 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах за ч.2 ст.28 ч.3 ст.311 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту за ч.2 ст.311 КК України.

Начальник відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_9 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із збереженням визначеного раніше розміру застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Обгрунтовуючи своє клопотання, прокурор ОСОБА_9 посилається на те, що обвинувачений, зокрема, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися ОСОБА_6 від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані ризики існують та не зменшилися за період застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на волі може призвести до неможливості повного та об`єктивного судового розгляду даної справи, оскільки цей обвинувачений може перешкоджати судовому розгляду, а саме впливати на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання суду неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення зазначених злочинів, про факти, які йому стали відомі під час відповідного слідства, що може вкрай негативно вплинути на судовий розгляд.

У матеріалах кримінального провадження містяться відомості, що вартість придбаних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прекурсорів на так званому «чорному ринку» становить близько 400-450 тисяч гривень, а загальна сума вилучених таблеток становить понад 800 000 гривень, а також їх збут міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян.

Водночас, придбання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначених прекурсорів на так званому «чорному ринку» з метою подальшого збуту може свідчити про наявність стійких зв`язків у кримінальному середовищі, ОСОБА_6 схильний до вчинення злочинів у зазначеній сфері і обізнаний про джерела отримання заборонених та обмежених в обігу зазначених речовин, що як наслідок може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства у разі перебування обвинуваченого на волі.

Окрім цього, наявні у матеріалах провадження відомості свідчать про те, що 19.01.2012 ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

27.09.2012 Рівненський міський засудив ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначив покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Також, у провадженні слідчого відділу Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 00000605 за фактом ухилення ОСОБА_6 від дотриманих встановлених правил адміністративного нагляду.

02.05.2018 на адресу слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області надійшов лист про необхідність надати співробітникам поліції дозвіл вручити у межах ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Черговий факт притягнення 19.03.2018 та пізніше по іншому факту ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, а також про його схильність до вчинення злочинів у як у зазначеній вище, так і в інших сферах, обізнаність про джерела отримання заборонених та обмежених в обігу зазначених речовин, що, як наслідок, може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства у разі перебування на волі обвинуваченого. З урахуванням вказаних фактів можна прийти до висновку, що ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти такі злочини та/або вчинити новий злочин, у тому числі у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів.

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 виявлено та вилучено предмети, які дають підстави вважати про причетність останнього до вчинення злочинів проти громадської безпеки, а саме: незаконне поводження зі зброєю, що відповідно вказує на високу ступінь суспільної небезпеки.

Сам факт передачі ОСОБА_7 ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі понад 200 000 гривень та 400 доларів США свідчить про високий рівень його матеріального забезпечення та близьких йому осіб, відповідно можливість внесення ним чи іншими особами застави в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вказані обставини, у разі застосування стосовно ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі на значний термін, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і за кордоном.

Аналіз поведінки підозрюваного ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування свідчить про стійкий намір запобігати встановленню органом досудового розслідування всіх фактичних обставин вчинюваних вищевказаних злочинів, уникнути як особисто так і іншими співучасниками факту притягнення до кримінальної відповідальності в частині вчинення інших епізодів злочинної діяльності.

Прокурор вважає, що таким чином застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, застосування судом стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення розміру застави в межах, які передбачені п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим прокурор просить збереження визначеного раніше розміру застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ужгородський міськрайонний суд визнав обґрунтованим та задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з тих підстав, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави в судовому засіданні не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , залишаючись на волі, не будуть ухилятися від суду, не надано докази погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , наявність постійного місця роботи, належних доказів про його репутацію, майновий стан.

Також місцевий суд взяв до уваги ту обставину, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочинів у сфері контрабанди прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з метою збуту, та стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у придбанні та зберіганні бойових приписів без передбаченого законом дозволу, які у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі строком понад десять років, враховано особу обвинувачених, а також той факт, що злочин вчинено в сфері контрабанди прекурсорів через державний кордон України, те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, постійного джерела прибутку не має, враховано соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем його проживання.

Крім наведених обставин місцевий суд звернув увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості. Стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також ризик їх впливу на інших учасників процесу (свідків, іншої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший, не пов?язаний із позбавленням волі, здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не існує.

Місцевий суд не прийняв до уваги твердження сторони захисту про недоведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки такі є передчасними і виходять за межі вирішення судом питань щодо запобіжного заходу, оскільки потребують надання правової оцінки сукупності доказів на більш пізній стадії процесу під час судового розгляду.

Співставлення негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді їх покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором їх винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Суд вважає, що небезпека переховування обвинувачених здається явно переконливою. Місцевий суд не залишає поза увагою того факту, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень на території Закарпатської області, хоча мають зареєстроване місце проживання у Рівненській та Волинській областях.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачені можуть впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, місцевий суд враховує наступне.

На даний час існує реальна необхідність допиту великого кола свідків, проведення великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, відтак, на переконання суду, існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинувачених на свідків, можливих інших підозрюваних (які ще не затримані та матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, а відносно іншого обвинуваченого направлено до суду обвинувальний акт для розгляду по суті), інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, місцевий суд врахував ту обставину, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, наявний великий перелік свідків, допитаних на стадії досудового розслідування, які на даний час не були допитані безпосередньо судом.

Суд також не виключає, що обвинувачені можуть прийняти заходи щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, у т.ч. свідків, які на цій стадії судового розгляду не допитані, а також експертів, якими проведено ряд судових експертиз.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить визнати вказану вище ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2021 незаконною та фактично скасувати оскаржене ним рішення, звільнити його з-під варти із забезпеченням можливість його лікування особисто.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване рішення, на його думку, є незаконним, винесеним без урахування місцевим судом потреби апелянта у лікуванні, що стверджується наявністю значної кількості медичних довідок, тривалості його перебування під вартою, необґрунтованості його обвинувачення, відсутності з його сторони жодного з порушень покладених на нього процесуальних обов?язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив розглянути дану справу без його участі, за участі його захисника (т.4, а.п.43).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 неодноразово повідомлявся апеляційним судом про дату, час та місце розгляду даної справи, також й на його електронну адресу (т.4, а.п. 23,29,38,42,45) однак в судове засідання не з?явився, не повідомивши про причини своєї неявки, тому таке проведено також без його участі, що не перешкоджає розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 , яка заперечила повністю проти вказаної апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої стороною захисту ухвали місцевого суду від 02.07.2021, провівши судові дебати, обговоривши доводи сторін та вивчивши матеріали даного провадження, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду клопотання слідчого, прокурора про застосування та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, а наразі обвинуваченого ОСОБА_6 місцевий суд правильно встановив, що надані слідчим, прокурором докази свідчать про наявність обґрунтованих підозри, а згодом й обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, що стверджується матеріалами провадження, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, відповідно до якої запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні є висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону, узгоджуються з матеріалами та обставинами даного кримінального провадження.

Апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів за ч.3 ст.305 КК України може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна, такі злочини мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 , тяжкість вказаних вище кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено дають достатні підстави вважати, що цей обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі у наведений у клопотанні прокурора та оскарженому судовому рішенні від 02.07.2021 спосіб.

Окрім цього, наявні у матеріалах провадження відомості свідчать про те, що 19.01.2012 ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

27.09.2012 Рівненський міський засудив ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначив покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Також, у провадженні слідчого відділу Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 00000605 за фактом ухилення ОСОБА_6 від дотриманих встановлених правил адміністративного нагляду.

02.05.2018 на адресу слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області надійшов лист про необхідність надати співробітникам поліції дозвіл вручити у межах ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Черговий факт притягнення 19.03.2018 та пізніше по іншому факту ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, а також про його схильність до вчинення злочинів у як у зазначеній так і інших сферах, обізнаність про джерела отримання заборонених та обмежених в обігу зазначених речовин, що як наслідок може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства у разі перебування на волі обвинуваченого. З урахуванням вказаних фактів можна прийти до висновку, що ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти такі злочини та/або вчинити новий злочин, у тому числі у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів.

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 виявлено та вилучено предмети, які дають підстави вважати про причетність останнього до вчинення злочинів проти громадської безпеки, а саме: незаконне поводження зі зброєю, що відповідно вказує на високу ступінь суспільної небезпеки.

Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ризики його переховування від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, на даний час не зменшилися й не відпали.

Сторона захисту під час розгляду місцевим судом зазначеного вище клопотання прокурора та апеляційного розгляду даної справи не посилалася на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст.177 КПК України ризики, встановлені при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися або відпали, судом першої інстанції враховано й рішення ЄСПЛ, а також положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статей 5 та 6, що стверджується мотивами оскарженої стороною захисту його ухвали від 02.07.2021.

Продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної його процесуальної поведінки.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, даних про його особу є обґрунтованим чергове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . Інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у даному кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , дієвості кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він належним чином виконує свої процесуальні обов?язки не має на меті переховуватися від суду, впливати на інших учасників даної справи, зокрема свідків та інші спростовуються вищенаведеними обставинами, належно оціненими судом першої інстанції, а про те, що він потребує лікування, яке можливе лише коли він перебуватиме на волі, не підтверджуються жодними доказами, наявними у даній справі, відсутні жодні медичні довідки, які б свідчили про це.

Немає у даній справі також доказів, що свідчать про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування оскарженої обвинуваченим ОСОБА_6 ухвали суду першої інстанції від 02.07.2021, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, його вимоги задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3 п.1, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за ч.4 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2,3 ст.311, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: