Справа № 522/8270/19
Провадження 1-кп/522/800/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Місто Одеса
Приморський районний суду міста Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному №0002762 року від 29.09.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, безробітного, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Майорське Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, молдованина, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, є батьком семи неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, фізичної особи-підприємця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,
інші учасники кримінального провадження:
потерпілі: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

У С Т А Н О В И В:

Щодо обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 а також невстановлена особа вчинили розбійний напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 , тобто злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за наступних обставин.
28 вересня 2018 року приблизно о 22 години 10 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , а також невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в районі траси здоров`я біля території санаторію «ім. В.П. Чкалова», що знаходиться за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 85, маючи єдиний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, побачили ОСОБА_15 , який в цей час знаходився на стежці, яка розташована над трасою здоров`я, де останній прогулювався.

Реалізуючи свій протиправний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа схопили за руки ОСОБА_15 , повели його в зелені насадження біля стежки та повалили на землю.

Відповідно до відведених кожному ролей невстановлена особа тримала за руки потерпілого, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 почали наносити потерпілому удари руками в область обличчя. Через деякий час ОСОБА_4 стягнув зі штанів ОСОБА_15 ремінь, який передав невстановленій на теперішній час досудовим розслідуванням особі, котра одразу накинула його на шию потерпілого та почала душити останнього.

ОСОБА_4 перевірив кишені одягу потерпілого на наявність цінних речей та, встановивши їх відсутність, почав погрожувати йому застосуванням ножа та ампутацією вуха. Такі дії останній вважав реальною загрозою його життю та здоров`ю. При цьому ОСОБА_5 взяв ремінь в невстановленої особи та почав затягувати його на шиї потерпілого.

В той час як потерпілий почав задихатись, ОСОБА_5 послабив зашморг, а ОСОБА_4 в цей час зняв з потерпілого кросівки фірми «Adidas», темно-зеленого кольору з підошвою темного кольору та трьома смужками синього кольору, які перебували в останнього на ногах, вартістю 2000 гривень, вітрівку біло-чорно-червоного кольору з капюшоном, в яку був одягнутий потерпілий, вартістю 1500 гривень, та шкіряний ремінь темно-коричневого кольору, який ОСОБА_4 зняв зі штанів ОСОБА_15 , вартістю 1500 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та невстановлена особа з місця вчинення злочину зникли та розпорядились майном потерпілого на власний розсуд, чим завдали майнову шкоду ОСОБА_15 у загальному розмірі 5000 гривень.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за вказаним епізодом протиправних дій.
Таким чином, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

2.Крім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлені особи вчинили напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_16 , тобто злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за наступних обставин.
28 лютого 2019 року в період часу біля 18 години - 18 години 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також двома іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи на в районі траси здоров`я біля території санаторію «ім. В.П. Чкалова», що знаходиться за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85, маючи єдиний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, переслідуючи ціль незаконного збагачення, побачили ОСОБА_16 , який в цей час йшов по трасі здоров`я до автомобільної стоянки, та вирішили здійснити напад на нього з метою заволодіння майном.

З метою реалізації свого протиправного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 відповідно до відведеної йому ролі пішов назустріч ОСОБА_16 , та пройшовши повз нього, несподівано для останнього накинув йому зі спини на шию мотузку та намагався повалити на землю.

ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та двоє інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_16 та нанесення йому тілесних ушкоджень, керуючись єдиним наміром, підбігли до ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , після чого застосували насильство до потерпілого, яке виразилось в наступному.

ОСОБА_6 наніс ОСОБА_16 удар кулаком в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю та втратив свідомість на нетривалий час. Коли потерпілий приходив до тями, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 а також двома іншими невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами застосовували до нього насильство, небезпечне для здоров`я, яке виразилось в нанесенні ударів руками та ногами в різні частини тіла, від яких потерпілий неодноразово втрачав свідомість.

Під час нападу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та дві інші не встановлені досудовим розслідуванням особи заволоділи майном ОСОБА_16 , а саме: золотим ланцюгом, вагою 15,07 грам, вартістю 20 000 гривень, з хрестиком, вагою 3,78 грам, вартістю 4 000 гривень, який перебував в останнього на шиї, мобільним телефоном марки «IPHONE X SPACE GRAY», 256GB-USA, ІМЕІ: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, вартістю 1149 доларів США, що на дату купівлі телефону, тобто на 01.02.2018 р. згідно курсу НБУ становить 31942 гривні 20 копійок, з сім-картою мобільного оператору «Водафон» за № НОМЕР_2 , матеріальної цінності для потерпілого не представляє, який перебував у правій кишені куртки, наручним годинником марки «FitBit Charge 3 Wristband», чорного кольору, вартістю 1298 доларів США, що на дату купівлі годинника, тобто на 19.02.2019 р. згідно курсу НБУ становило НОМЕР_3 гривні 62 копійки, який перебував у нього на лівій руці, та ключами від запалювання автомобіля марки «Subaru tribeca», д/н НОМЕР_4 , що належав потерпілому на праві власності, які знаходились в лівій кишені куртки, одягнутої на ньому, та які матеріальної цінності для нього не представляють.

В подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та дві інші невстановлені особи з місця вчинення злочину зникли, розпорядились майном потерпілого на власний розсуд, завдавши майнову шкоду у розмірі 91234 гривень 82 копійки.

Під час розбійного нападу потерпілому ОСОБА_16 заподіяно наступні тілесні ушкодження: синці повік обох очей, лобної області зліва, області лівої та правої щоки, садна області лівої та правої щоки, лівої скроневої області, крововиливи в сполучно - тканинні оболонки та скловидне тіло обох очей. Вказані ушкодження спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за вказаним епізодом протиправних дій від 28.02.2019 року та за сукупністю двох злочинів від 28.09.2018 року і 28.02.2019 року.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.
За сукупністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочини, передбачені ч.2 ст.187 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за вказаним епізодом протиправних дій від 28.02.2019 року.
За наведених обставин ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Позиція обвинувачених.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України, не визнав, пояснив, що він не причетний до розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , ніколи їх не бачив, на час інкримінованих подій перебував у іншому місці. Після затримання працівники поліції йому погрожували та застосовували фізичне насильство, внаслідок чого він був вимушений визнати свою винуватість та обмовити себе.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України не визнав, пояснив, що не вчиняв розбійних нападів на потерпілих, на досудовому розслідування був змушений себе обмовити внаслідок погроз та фізичного насильства з боку працівників правоохоронних органів.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не визнав, пояснивши, що його незаконно затримали працівники поліції та змусили визнати свою винуватість у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_16 .

Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, просив суд призначити обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією усього майна.

Позиція потерпілих.
Потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_16 під час допиту в суді в суді підтвердили факт вчинення злочину усіма обвинуваченими. Потерпілий ОСОБА_16 заявив цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди. Потерпілий ОСОБА_15 позовних вимог не заявив.

Докази на підтвердження обвинувачення.
Суд оцінює показання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 критично, оскільки їх винуватість у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України, повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами:

Показаннями потерпілих.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 дав показання, які у повному обсязі підтверджують висунуте ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачення. Потерпілий показав суду, що 28.09.2018р. на території рекреаційної зони, що розташована неподалік пляжу та санаторію ім.Чкалова у м.Одесі, на нього здійснила напад група осіб, серед яких він упевнено упізнає ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Обвинуваченого ОСОБА_6 бачить вперше в суді. В той день він повертався з прогулянки з району Аркадія та прямував до моря. До нього підійшов ОСОБА_4 і попросив закурити. Потім підійшов ОСОБА_5 та інша особа, які потягли його до обриву, почали обшукувати одяг. Нападники висловлювали незадоволення тим, що в нього при собі не було цінного майна. Запитували де він мешкає та чи має у власності коштовні речі. При цьому стягнули з нього пасок, який накинули в якості зашморгу на шию. Третя особа вимагала, щоб він зателефонував дружині, щоб вона винесла велику суму грошей з дому та ключі від автомобіля. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 душили його та били по обличчі біля 30 хвилин, ОСОБА_4 зняв з нього вітрівку і кросівки. Під час нападу у нього потемніло в очах. Після того як нападники втекли, він викликав поліцію.

Таким чином потерпілий ОСОБА_17 підтвердив у суді факт розбійного нападу та заволодіння майном у вигляді кросівок і вітрівки групою осіб, серед яких були обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

На досудовому розслідуванні потерпілий впізнав обвинувачених і вказав на них під час допиту в суді.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 також підтвердив обставини вчиненого групою осіб розбійного нападу на нього, викладені в обвинувальному акті, та показав суду, що 28.02.2019 року після роботи він прогулювався біля моря в районі Чкаловського пляжі у м.Одесі. Біля 18 години почало темніти і він вирішив повернутися додому, піднявся на трасу здоров`я. Зі сторони міста йому назустріч йшов ОСОБА_4 . З тієї ж сторони з криками почали наближатися інші особи. Далі ОСОБА_4 накинув на нього зашморг, повалив на землю, зняв ланцюжок з шиї. Підбігли інші особи у кількості 5-6 чоловік, серед яких були ОСОБА_20 і ОСОБА_21 . Він втратив свідомість, його били по обличчю та по всім частинам тіла. Коли він прийшов до тями, то ОСОБА_6 світив йому в обличчя ліхтариком мобільного телефону. Його неодноразово били по обличчю. Він втрачав свідомість, не розумів що з ним відбувається. ОСОБА_6 світив ліхтариком, нишпорив по карманам, нависав над ним. Били його усі нападники, завдавали ударів руками, ногами. ОСОБА_5 стояв перед ним. Грошей в нього не було. Під час нападу злочинці заволоділи ключами від квартири і автомобіля, мобільним телефоном «Айфон», годинником та золотим ланцюжком з хрестиком. Повернувшись до тями. Він пішов до свого автомобіля. Вночі вимушений був звертатися за медичною допомогою до лікарні у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями. Батьки обвинуваченого ОСОБА_5 відшкодували йому частково завдану майнову шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Таким чином потерпілий ОСОБА_16 підтвердив у суді факт розбійного нападу та заволодіння коштовним майном у вигляді золотого ланцюжка з хрестиком, мобільного телефону і годинника, а також ключами від автомобілю і квартири особами, серед яких були обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 .

На досудовому розслідуванні потерпілий впізнав обвинувачених і вказав на них під час допиту в суді.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2019 року та фототаблицею до нього, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 у присутності понятих впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила на нього напад, застосовувала фізичне насильство і заволоділа його майном. При цьому потерпілий вказав на ознаки, за якими він впізнав особу.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2019 року та фототаблицею до нього, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 у присутності понятих впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка здійснила на нього напад, застосувавши фізичне насильство. Також потерпілий вказав на ознаки, за якими він впізнав особу.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2019 року та фототаблицею до нього, згідно із яким потерпілий ОСОБА_16 у присутності понятих впізнав за обличчям, статурою і тілобудовою ОСОБА_4 , як особу, яка 28.02.2019 року у період часу із 18 до 19 години, перебуваючи на території біля санаторію ім. «Чкалова» та пляжу «Дельфін», відкрито викрала його речі та завдала тілесних ушкоджень.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2019 року та фототаблицею до нього, згідно із яким потерпілий ОСОБА_16 у присутності понятих впізнав за тілобудовою та формою рук ОСОБА_5 , як особу, яка 28.02.2019 року у період часу із 18 до 19 години, перебуваючи на території біля санаторію ім. «Чкалова» та пляжу «Дельфін» відкрито викрала його речі та завдала тілесних ушкоджень.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2019 року та фототаблицею до нього, згідно із яким потерпілий ОСОБА_16 у присутності понятих впізнав за тілобудовою та формою рук ОСОБА_6 , як особу, яка 28.02.2019 року у період часу із 18 до 19 години, перебуваючи на території біля санаторію ім. «Чкалова» та пляжу «Дельфін» відкрито викрала його речі і завдала тілесних ушкоджень.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника та у присутності понятих, зі змісту якого встановлено наступне.
Слідчий експеримент розпочато у службовому кабінеті № 13 Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області за адресою: місто Одеса, вулиця Канатна, 101-В. Присутні захисник, поняті, відбувається фіксація технічними засобами. На початку проведення слідчого експерименту підозрюваному ОСОБА_4 пропонується стисло розповісти про обставини, які мали місце 28.02.2019 року. Підозрюваний поясняє наступне. До Одеси приїхав приблизно 10 лютого 2019 року з метою пошуку роботи. Спочатку оселився в районі Лузанівки. Винаймав там квартиру зі своїми друзями, а саме з ОСОБА_22 . Іноді вони ночували у друзів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у занедбаній будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи з 10 березня 2019 року почали всі жити разом з останніми.На запитання слідчого куди необхідно проїхати для відтворення усіх обставин кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що спочатку необхідно проїхати до траси здоров`я, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , санаторій ім. Чкалова. На цьому слідчий експеримент призупинено у зв`язку з виїздом за адресою вказаною ОСОБА_23 .
Слідчий експеримент відновлено за адресою: АДРЕСА_3 , санаторій ім.Чкалова, траса здоров`я. Підозрюваному ОСОБА_24 пропонується показати на місці обставини вчиненого кримінального правопорушення, коментуючи послідовність вчинених дій. Підозрюваний ОСОБА_4 починає розповідати та показувати наступне.
Так, 28.02.2019 року близько 17 години 20 хвилин я, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_5 та ОСОБА_27 пішли на трасу здоров`я в районі санаторію ім. Чкалова з метою пограбування та крадіжки майна фізичних осіб. Близько 18 - 18:10 незнайома нам людина підійшла з метою знайомства до ОСОБА_6 та ОСОБА_28 . Ми в цей час знаходилися на відстані приблизно 30-40 метрів від них. Далі ОСОБА_26 та ОСОБА_27 покликали нас підійти до них і ОСОБА_29 сказав, що людину, яка підходила до них, з метою знайомства, можна пограбувати, на що ми погодилися. Ми підійшли до нього вп`ятьох. Я завдав йому удар кулаком в область обличчя і повалив на землю, після чого решта так само почали бити його руками і ногами в область обличчя та тулуба, після цього я зірвав з шиї ланцюжок і дістав з кишені телефон "Айфон 10". ОСОБА_5 зняв з його лівої руки годинник, пам`ятаю, що він був чорного кольору, та достав з кишені ключі. Ми зрозуміли, що це були ключі від автомобіля та квартири. Забравши зазначені речі, ми пішли у бік ринку «Привоз», де ОСОБА_30 на «естонці» здав мобільний телефон, а саме «Айфон 10». За телефон ОСОБА_30 отримав 4900 грн, які ми поділили порівну. Потім пішли до ломбарду «Скарбниця», ближче до району Таїрова, там я здав золотий ланцюжок, за який мені дали 6700 грн. ,Кошти також поділили порівну. Годинник, який зняв ОСОБА_20 , він викинув у районі ринку «Привоз»,так як в ломбарді « ІНФОРМАЦІЯ_4 » його не прийняли. Ключі від машини ОСОБА_20 викинув навпроти того місця, де ми жили, а саме на Французькому бульварі 54. Також хочу додати, що 14.03.2019 на тому ж місці, де і раніше, мив тому ж складі з 5-ти осіб, у вечірній час, ми зустріли незнайомого громадянина, якому сказали, щоб він дістав усі свої речі, які в нього є і віддав їх нам. Ми відібрали у нього мобільний телефон "Моторола", чорного кольору та зарядний блок "PowerBank", сірого кольору. ОСОБА_20 забрав собі зарядний блок "PowerBank", а ОСОБА_31 мобільний телефон "Моторола".
Таким чином, в ході вказаної слідчої дії, яка проведена у відповідності із вимогами ст. 240 КПКУ з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 не тільки надав детальні показання щодо обставин вчиненого злочину, а і показав місце вчинення злочину та конкретизував на місці дії співучасників.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 , захисника і понятих. В ході вказаної слідчої дії, яка проведена у відповідності із вимогами ст. 240 КПКУ з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_5 не тільки надав показання з приводу обставин вчиненого злочину, а і показав місце події та конкретизував на місці дії співучасників.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , захисника і понятих. В ході вказаної слідчої дії, яка проведена у відповідності із вимогами ст. 240 КПКУ з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_29 не тільки надав детальні показання щодо обставин вчиненого злочину, а і показав місце вчинення злочину та конкретизував на місці дії співучасників.

- Протоколом огляду приміщення від 18.03.2019 року, згідно із яким, слідчим оглянуто занедбане нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_3 , в якому проживали обвинувачені на час вчинення злочину. В ході огляду виявлено посвідчення водія ОСОБА_5 а також інші документи, в яких зазначено прізвище останнього. Також знайдено паспорт громадянина ОСОБА_32 , на якого вказали під час слідчого експерименту підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , як на співучасника злочинів.
В протоколі зазначено, що предметом огляду є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Вхід у двоповерхове приміщення здійснюється через дерев`яні двері, які були вільно відчинені. При вході у приміщення розташовано фойє, в якому обстановка не порушена. Далі знаходиться крило від вхідних дверей. При вході в приміщення виявлено три кімнати та коридор, при вході зліва знаходиться коридор та кімната №1. Вхід до даної кімнати здійснюється через дерев`яні двері. При вході в дану кімнату виявлено порушену обстановку. В кімнаті розміщено три ліжка, які були не застелені та одне крісло, дерев`яний стіл з телевізором та змайстрований стіл з посудом. При огляді даної кімнати було виявлено та вилучено гаманець коричневого кольору у якому міститься 1 долар США, дві сім-карти оператора «Водафон», мобільний телефон «Мейзу» в корпусі золотистого кольору з пошкодженим екраном, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_25 . Прямо від входу знаходиться кімната №2, при вході в яку, обстановка була порушена. В кімнаті знаходиться ліжко на якому хаотично розкладені речі, дерев`яний шкаф, який був пустим при огляді. Біля шафи знаходиться дерев`яна тумба, в якій при огляді була книга. При огляді було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_33 , посвідчення водія ОСОБА_5 , поліс №АК3943797 на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 , довідка № 5130/94 від 17.08.2018 року на імя ОСОБА_5 , заява про №5338675 на ім`я ОСОБА_5 , клаптик паперу з пін-кодом, талон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_34 , витяг з ЄДДР щодо місця проживання на ім`я ОСОБА_34 , посвідчення багатодітної сім`ї на ім`я ОСОБА_34 , картка Ощадбанку, картка «Київстар» з сімкартою, зв`язка ключів. З права від входу кімната №3. При вході до кімнати обстановка порушена, шафа, холодильник, меблі. При вході до кімнати №2 було також виявлено дві чоловічі куртки чорного та темно-зеленого кольору та дві шапки.
- Протоколом огляду від 06.05.2019 року, згідно із яким оглянуто відеозапис із камери відеоспостереження ломбарду «Гроші тут» за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 126. Під час огляду відеозапису виявлено камеру зовнішнього відеоспостереження вид якої спрямовано до ломбарду.
- Довідкою з ломбарду №589/3 від 18.03.2019 року, згідно із якою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертались за послугами до ломбардних відділень ПТ «Ломбард «Гроші Тут», з приводу закладу майна, а саме ОСОБА_4 28.02.2019 року о 20 год.14 хвилин звертався до ломбарду з приводу закладу ланцюга деформованого за реактивом золота 585, загальною вагою 11,51 чистою вагою 11,41 г.
-Протоколом огляду предмету від 05.04.2019 року, згідно із яким об`єктом огляду являється відео з камери відео нагляду біля магазину «Ваш Сад» за адресою: Французький бульвар,85. У правій верхній частині відео розташовано часові дані: 2019-28.02 16:00:27 У лівій нижній частині розміщено цифровий надпис КАМ.2. Безпосередньо на відео з камер відео спостереження зображена територія виїзду та в`їзду повз шлагбаум. Під час перегляду потерпілий ОСОБА_16 вказав на свій автомобіль чорного кольору «Субару Трібека» держномер НОМЕР_4 , який заїжджав повз шлагбаум та рухався у своєму напрямку.
- Висновком експерта №887 від 13.05.2019 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_16 1967 р.н. та даних наявної медичної документації на його ім`я, у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці повік обох очей, лобної області зліва, області лівої та правої щоки, садна області лівої та правої щоки, лівої скроневої області, крововиливи в сполучно-тканинні оболонки та скловидне тіло обох очей. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 28.02.2019 р.. Вказані ушкодження спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Товарним чеком №146 від 25.06.2016 року, згідно із яким вартість викрадених у потерпілого ОСОБА_15 кросівок, вітрівки та шкіряного паска загалом складає 5000 гривень.
Квитанцією щодо придбання годинника та мобільного телефону, наданими потерпілим ОСОБА_16 на підтвердження своїх показів щодо придбання та володіння вказаним майном.

Речовими доказами:
1.DVD- диск із камери відеоспостереження ломбарду «Гроші тут» за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 126
2.DVD-R диск із камери відеоспостереження відео нагляду біля магазину «Ваш Сад» за адресою: Французький бульвар,85.

Показаннями свідків :
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала, що була присутньою під час слідчого експерименту за участю одного із обвинувачених - ОСОБА_19 . Останній не виглядав заляканим, щиро все розповідав. Спочатку вони були у відділку поліції, потім поїхали на трасу здоров`я, там відбувся слідчий експеримент, після чого вони піднялись нагору. Їх повів ОСОБА_20 , сказав, що вони там жили і що вони били чоловіка, відбирали цінні речі у потерпілих. Розповідав про останнього потерпілого і інших осіб, але скільки всього було потерпілих - не розповідав. Він сказав, що там занедбана стежка, де збираються люди, вони їх відслідковували і відбирали цінні речі.

Таким чином свідок ОСОБА_35 , яка була залучена в якості понятої, підтвердила факт проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_20 , поведінка якого вказувала на те, що він причетний до вчиненого злочину та надав показання і показав місце вчинення злочину. Під час слідчого експерименту добровільно, без застосування примусу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 пояснив, що був понятим під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який розповідав про вчинення злочинів, сказав, що було 15-16 епізодів. Він показав де викинув ключі і вони там були знайдені. На слідчий експеримент його запросили співробітники поліції. Кравцов відповідав на запитання слідчого. Тілесних ушкоджень в нього він не бачив. ОСОБА_18 виглядав нормально,все розповідав, був присутній захисник і другий понятий.

Таким чином свідок ОСОБА_36 , який був залучений в якості понятого, підтвердив факт проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_37 , поведінка якого вказувала на те, що він причетний до вчиненого злочину та надав показання і діяв під час слідчого експерименту добровільно, без застосування примусу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка захисник ОСОБА_12 пояснила, що була присутня в якості захисника під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_38 .. Під час слідчої дії вони виїжджали на трасу здоров`я. Чому не має її підпису на протоколі слідчого експерименту не знає, але вона була присутня в якості захисника під час виконання даної слідчої дії. Пам`ятає ОСОБА_39 , нарікань та скарг від нього не було, обвинувачені самі все показували та знали свої права.

Таким чином, свідок підтвердила, що право на захист ОСОБА_39 під час проведення слідчих дій не порушувалося.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що приблизно в кінці березня 2019 року за дорученням центру безоплатної правової допомоги вона здійснювала захист обвинуваченого ОСОБА_20 , прибула до Шевченківського райвідділу поліції. Приймала участь при врученні підозри, допиті, обранні запобіжного заходу та під час проведення слідчого експерименту на трасі здоров`я. Чи були у нього тілесні ушкодження, вона не пам`ятає.

Таким чином, свідок підтвердила, що право на захист під час проведення слідчих дій не порушувалося.

Аналіз доказів.

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Доводи обвинувачених щодо непричетності до вчинення злочинів суд оцінює критично, оскільки вони у повному обсязі спростовані наведеним доказами.

Так потерпілий ОСОБА_16 , який зазнав нападу з боку обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і інших невстановлених осіб, звернувся до органів поліції відразу після вчиненого злочину. На досудовому розслідуванні впізнав упевнено усіх обвинувачених. Надав докази вартості викраденого майна у вигляді часів та мобільного телефону. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 надав детальні, послідовні і переконливі свідчення щодо обставин вчиненого злочину та вказав на обвинувачених. Показання потерпілого узгоджуються із фактичними даними щодо обставин злочину, установленими під час проведення слідчих експериментів із обвинуваченими. Висновком судово-медичної експертизи підтверджено наявність у потерпілого ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, характер і локалізація яких, вказують на те, що вони могли утворитися за вказаних ним обставин в результаті застосування фізичного насильства з боку обвинувачених. Відеозапис з камер відеоспостереження містить фіксацію подій, які узгоджуються із показаннями потерпілого про те, що він перед нападом залишив автомобіль на території санаторію ім. Чкалова. Із відеозапису та довідки з ломбарду №589/3 від 18.03.2019 року, установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертались за послугами до ломбардних відділень ПТ «Ломбард «Гроші Тут» з приводу закладу майна, а саме ОСОБА_4 28.02.2019 року о 20 год.14 хвилин, тобто в день вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 , звертався до ломбарду з приводу закладу ланцюга деформованого за реактивом золота 585, загальною вагою 11,51 чистою вагою 11,41 г. Достатніх доказів того, що вказаний ланцюг належить потерпілому ОСОБА_16 не здобуто, утім зазначена обставина в цілому узгоджується із показаннями обвинувачених під час слідчого експерименту про те, що викрадене майно вони у тому числі здавали до ломбарду. Також зазначене свідчить про наявність корисливого мотиву у діях обвинувачених.

Деякі суперечності, які полягають у тому, що потерпілий ОСОБА_16 на досудовому розслідуванні надавав менш детальні показання, ніж в суді, не є ознакою того, що він обмовив обвинувачених. На думку суду, такі протиріччя очевидно пов`язані із важким психо-емоційним станом, у якому потерпілий перебував після розбійного нападу, вчиненого групою осіб із застосуванням фізичного насильства, яке загрожувало його життю. Також пов`язано, із тим, що потерпілий первісно допитувався поверхнево, а в подальшому з метою уточнення показань повторно. Відповідно до приписів ч.4 ст. 95 КПКУ суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. З огляду на вказане, суд вважає показання потерпілого ОСОБА_16 в судовому засіданні, які узгоджуються із іншими доказами, належним, допустимим, достатнім і переконливим доказом винуватості обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_15 , який зазнав нападу з боку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на досудовому розслідуванні впізнав упевнено усіх обвинувачених. У суді підтвердив обставини вчиненого злочину відносно нього і вказав на обвинувачених. Показання потерпілого ОСОБА_15 також узгоджуються із фактичними даними щодо обставин злочину, установленими під час досудового розслідування, є послідовними та переконливими.

Підстав сумніватися в показаннях потерпілих у суду не має, оскільки вони узгоджуються із іншими доказами.

Під час слідчого експерименту усі обвинувачені повідомили відомості, які стосувалися їхнього тимчасового проживання у занедбаному приміщенні за адресою АДРЕСА_3 . Даний факт знайшов своє підтвердження під час огляду, який слідчий здійснив у відповідності з положеннями ст. 237 КПКУ. Так, із протоколу огляду від 18.03.2019 року вбачається, що за вказаною адресою розташовано занедбане двоповерхове нежитлове приміщення, яке не охороняється та вхід до якого є вільним. В одній із кімнат будівлі виявлено посвідчення водія ОСОБА_5 а також інші документи, в яких зазначено прізвище останнього. Також під час огляду виявлено паспорт громадянина ОСОБА_40 . На останнього, як на співучасника злочинів, вказали обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту. Згідно висунутого обвинувачення, у вчиненні розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , окрім обвинувачених, приймали інші невстановлені особи. Таким чином, встановлені в ході огляду приміщення і слідчих експериментів обставини щодо місця проживання співучасників злочину та інших співучасників злочинів узгоджуються між собою.

Аналіз подій, що відбувалися, установлені дані щодо способу життя обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які ніде не працювали, мешкали у занедбаному приміщенні на невеликій відстані від місця події, відсутність у них джерел доходу та постійних соціальних зав`язків із членами родин, очевидно вказують на наявність у обвинувачених корисливого мотиву на напад з метою заволодіння чужим майном, з ціллю отримання засобів майнового характеру, необхідних для існування.

Наявність роботи та джерела доходів у обвинуваченого ОСОБА_6 , хоча і підтверджуються отриманими в АТ КБ «Приватбанк» відомостями про реєстрацію банківського рахунку на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , та даними щодо руху грошових коштів по вказаному рахунку з часу його відкриття по 18.03.2019, утім не спростовують обвинувачення в частині корисливого мотиву злочину. Вказані докази доводять той факт, що ОСОБА_29 був зареєстрований, як фізична особа підприємець і що на його банківському рахунку відбувався рух грошових коштів. Утім, не доводять, що саме ОСОБА_29 здійснював підприємницьку діяльністю і використовував банківську картку.

Наявні в матеріалах справи докази, дають підстави вважати, що дії обвинувачених імовірно носили системний характер, утім довести їх винуватість у вчиненні низки подібних злочинів, не виявилось можливим, що очевидно пов`язано із небажанням потерпілих надавати свідчення. Підстави, з яких орган досудового розслідування не вжив заходів щодо притягнення до кримінальної відповідальності імовірного співучасника злочинів - ОСОБА_32 , та інших не встановлених осіб, суд не встановлював, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПКУ проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Злочин вчинено обвинуваченими в умовах очевидності, наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості обвинувачених в інкримінованих злочинах.
Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діянь, інкримінованих обвинуваченим, дають підстави стверджувати про наявність у їх діях складу інкримінованих злочинів, передбачених частиною другою ст.187 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину і кваліфікує дії кожного в межах висунутого обвинувачення на підставі приписів положень ч.1 ст. 337 КПКУ.

Щодо неврахування окремих доказів.
1.Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 показали, що в день нападу на потерпілого ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_5 перебував поза межами міста Одеси та займався ремонтом машини у себе вдома. Суд не враховує показання вказаних свідків, виходячи із наступного. ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 (батько обвинуваченого) не допитувалися на досудовому розслідуванні. Про існування вказаних свідків сторона захисту повідомила лише під час судового розгляду. Як наслідок, вказані особи були допитані більше ніж через рік після події злочину (25.05.2020, 16.10.2020 р., 28.05.2021 року). Суд вважає, що вказані свідки зацікавлені у створені алібі обвинуваченому ОСОБА_5 , з огляду на наявні між ними дружні стосунки, у тому числі родинні між ОСОБА_45 і ОСОБА_5 . Крім цього, суд вважає, що свідки на час допиту в суді не могли пам`ятати в тому обсязі в якому вони повідомили, події від 28.02.2019 року, з приводу яких їх раніше не допитували, з огляду на їх давність. Також суд враховує ту обставину, що обвинувачені не повідомили номери мобільних телефонів, які перебували в їх користуванні на час вчинення злочинів, що позбавило сторону обвинувачення можливості підтвердити чи спростувати їх доводи щодо місця перебування шляхом перевірки телефонних з`єднань та встановлення місця знаходження радіоелектронного засобу (телефонів).
2. Суд вважає недопустимим доказом речові докази - ключі на металевому кільці, один ключ від автомобіля, який має 3 чорних кнопки та 1 червону з овальною позначкою «Субару» та чорний брелок, які належать потерпілому ОСОБА_16 , з огляду на наступне. Згідно із протоколом огляду предмету від 20.03.2019 року, вказані речові докази виявлено та вилучено в ході слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 . Вказаний факт підтвердив під час допиту в суді понятий ОСОБА_46 , із протоколу слідчого експерименту від 20.03.2019 року за участю ОСОБА_4 не вбачається, що під час цієї слідчої дії було виявлено та вилучено вказаний речовий доказ. Протокол містить лише посилання підозрюваного на те, що обвинувачений ОСОБА_20 викинув ключі від автомобіля потерпілого ОСОБА_16 біля будівлі за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з цим, протоколі не зазначено, що учасники слідчого експерименту відвідували вказане місце. Наведене дає підстави вважати, що виявлення вказаних речових доказів відбулося у поза процесуальний спосіб, що має наслідком визнання їх недопустимими. Так, згідно із ч.1 ст. 86 КПКУ доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 86 КПКУ).
Щодо доводів сторони захисту та визнання окремих доказів недопустимими.

1.Захист стверджує, що одних лише показань потерпілого ОСОБА_15 не достатньо для ухвалення обвинувального вироку, оскільки вони не підтверджені висновком судово-медичної експертизи про наявність тілесних ушкоджень, та жодна із речей, які нібито були викрадені у ОСОБА_15 , не були знайдені органом досудового розслідування, що позбавляє суд можливості вважати доведеним сам факт їх викрадення.
Суд критично оцінює вказані доводи сторони захисту, оскільки показання потерпілого ОСОБА_15 є послідовними, достовірними, переконливими та не визивають будь-яких сумнівів. Вони узгоджуються із іншими доказами, а саме протоколами впізнання обвинувачених.
Відсутність висновку судово-медичної експертизи пов`язана з тим, що така експертиза не призначалася слідчим.
Та обставина, що викрадене майно не знайдено, також не може вказувати на недостовірність показань потерпілого, оскільки з часу вчинення розбійного нападу на потерпілого до моменту арешту обвинувачених пройшов значний проміжок часу (біля п`яти місяців). За таких обставин імовірність відшукання речових доказів є малоймовірною.

2. Захист наполягає на тому, що показання потерпілого ОСОБА_16 є недостовірними, оскільки є непослідовними, суперечливими, постійно змінювалися на досудовому розслідуванні та в суді, не підтверджені об`єктивними доказами.
Вказані доводи сторони захисту також є необґрунтованими, оскільки показання потерпілого ОСОБА_16 в суді в достатній мірі були переконливими, чіткими, не викликають обґрунтованих сумнівів у їх достовірності, узгоджуються із іншими доказами, а саме: протоколами впізнання обвинувачених та слідчого експерименту, висновком судово-медичної експертизи. Відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень на шиї, яку нападники здавлювали зашморгом, очевидно пов`язана із фізичними властивостями вказаної ділянки тіла, ступенем фізичного впливу на вказану ділянку тіла та властивостями контактуючої поверхні зашморгу і способом його застосування. Сама по собі ця обставина не може свідчити про недостовірність показань ОСОБА_16 . Наявність суперечностей у показаннях, які надавав потерпілий на досудовому розслідуванні, не свідчить про те, що потерпілий обмовив обвинуваченихДеякі суперечності, які полягають у тому, що потерпілий ОСОБА_16 на досудовому розслідуванні надавав менш детальні показання, ніж в суді, не є ознакою того, що він обмовив обвинувачених. На думку суду, такі протиріччя очевидно пов`язані із психоемоційним станом, у якому потерпілий перебував після розбійного нападу, вчиненого групою осіб із застосуванням фізичного насильства, яке загрожувало його життю. Також, це пов`язано, із тим, що потерпілий первісно допитувався поверхнево, а в подальшому з метою уточнення показань повторно. Відповідно до приписів ч.4 ст. 95 КПКУ суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. З огляду на вказане, суд вважає показання потерпілого ОСОБА_16 в судовому засіданні, які узгоджуються із іншими доказами, належним, допустимим, достатнім і переконливим доказом винуватості обвинувачених.
3. Оцінку показанням свідків сторони захисту ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , які надали покази щодо алібі обвинуваченого ОСОБА_5 суд надав у вироку - дивитися п.1 розділу «Неврахування окремих доказів».
4. Захист стверджує, що ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.20р. по справі №522/378/19 та 05.04.2019 під час досудового розслідування нападу на ОСОБА_16 слідчому надався тимчасовий доступ до інформації мобільних операторів щодо абонентських номери БІМ-карт, ІМЕІ мобільних телефонів, вхідних та вихідних дзвінків в районі місця скоєння злочину (Французький Бульвар, 85, пляж Санатор «Чкалова»), разом з тим, доказів перебування обвинувачених у місці скоєння нападу ОСОБА_16 не отримано.
Вказані доводи суд оцінює критично. Дійсно, на досудовому розслідуванні вживалися заходи з метою встановлення причетних до злочину осіб шляхом витребування відповідної інформації щодо телефонних з`єднань у певному місці і періоді часу у операторів мобільного зв`язку. Утім, отримання такої інформації було безкорисним, оскільки обвинувачені, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду, не надали відомостей щодо номерів мобільних телефонів, якими імовірно користувались, пояснивши у судовому засіданні, що взагалі або не мали у користуванні терміналів мобільного зв`язку чи не пам`ятають їх номери. Такі пояснення суд вважає сумнівними. Ненадання обвинуваченими інформації про номери мобільних телефонів суд розцінює як спосіб захисту від висунутого обвинувачення.

5. Сторона захисту стверджує що усі обвинувачені після затримання та у період досудового розслідування зазнали залякувань, погроз та фізичного насильства з боку працівників правоохоронного органу з метою самовикриття. Такі доводи сторони захисту зводяться до того, що у період часу, з 18.03.2019 по 20.03.2019 з обвинуваченими проводилися слідчі дії (впізнання та слідчі експерименти), перед проведенням яких, працівники поліції били та залякували ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_47 та вказували їм, що вони мають казати. 13.09.2019 Заводський районний суд м. Миколаєва по справі №487/6738/19, провадження №1-кс/487/7381/19, зобов`язав ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві, внести відомості до ЄРДР за заявою захисника адвоката ОСОБА_14 від 22.08.2019, яку ТУ ДБР отримало 27.08.2019, за фактом побиття, примушення давати покази працівниками Шевченківського ВП Приморського ВП в Одесі ГУНП в Одеській області. На підставі вказаної ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва, 25.10.2019 ТУ ДБР у м. Миколаєві зареєстровано чотири кримінальних проваджені 1) №0000823 за ч. 2 ст. 365 КК України, 2) №0000824 за ч.1 ст. 371 КК України. 3.) №0000825 за ч.2 ст. 372 КК України №0000826 ч.2 ст.373 КК України. До цього часу досудове розслідування у вказаних провадженнях не закінчено та фактично не здійснюється. Також, захист критично оцінює відповідь ІТТ №27.1/-652 від 20.09.2019, наявну в матеріалах справи, про те, що виявлену гематому під правим оком ОСОБА_5 нібито отримав 18.03.2019 в результаті падіння з власної необережності. Таким чином, версія поліції про те, що 18.03.2019 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження з власної необережності є неправдивою.
Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_20 тілесних ушкоджень у вигляді гематоми під правим оком об`єктивно підтверджені матеріалами справи. Утім походження вказаних тілесних ушкоджень до цього часу не встановлено, тобто не встановлено за яких обставин і коли заподіяно вказані тілесні ушкодження. Так само органами досудового розслідування до цього часу не перевірено твердження усіх обвинувачених щодо застосування до них фізичного насильства з боку працівників правоохоронного органу. Матеріали справи не містять доказів того, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_6 мали тілесні ушкодження в період досудового розслідування. Як вбачається із наданих захисником матеріалів, кримінальні провадження за вказаними фактами були зареєстровані у жовтні 2019 року, утім, до цього часу (понад два роки) досудове розслідування у них не завершено, жодній особі не повідомлено про підозру чи висунуто обвинувачення. Самих лише показань обвинувачених про застосування відносно них насильства, які мали бути ретельно перевірені в межах досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях, за відсутності інших доказів, недостатньо для висновку про те, що мали місце протиправні дії з боку працівників поліції. При цьому суд також приймає до уваги те, що жоден із обвинувачених на досудовому розслідуванні не звертався зі скаргами на дії працівників поліції, не повідомляв про застосування тортур своїм захисникам, які приймали участь у проведенні слідчих і процесуальних дій. На початковому етапі судового розгляду та у судовому засіданні яке відбулося 8.07.2019 року, обвинувачені у присутності захисників беззаперечно визнали свою винуватість у вчинені інкримінованих злочинів та надали згоду на спрощену процедуру судового розгляду, в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПКУ. За таких обставин, враховуючи наведену поведінку обвинувачених та відсутність на час ухвалення даного вироку достатніх доказів застосування до них фізичного примусу з боку працівників поліції, суд вважає наведені доводи захисту такими, що пов`язані із реалізацією права на захист.
Переглядом відеозаписів до протоколів слідчого експерименту встановлено, що обвинувачені в ході цієї слідчої дії перебували в кайданках, хоча не були в статусі затриманих чи арештованих. Дана обставина до цього часу також не перевірена в межах кримінального провадження №0000824 за ч.1 ст. 371 КК України. Утім дані порушення не мають наслідком визнання здобутих доказів недопустимими в контексті положень ч.2 ст. 87 КПК України, приписами якої встановлено вичерпний перелік істотних порушень прав і свобод людини, які суд зобов`язаний врахувати під час оцінки доказів на предмет їх допустимості.

6. Захисник ОСОБА_14 просить визнати недопустимими доказами протоколи впізнання і слідчого експерименту, оскільки було порушено право обвинувачених на захист. На його думку, під час вказаних слідчих дій адвокати від держави ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) приймали формальну участь.
Такі доводи захисника суд також вважає необґрунтованими, оскільки юридичних чи фактичних підстав вважати формальною участь вказаних захисників на досудовому розслідуванні, які надала держава, не встановлено. Діючий КПКУ не містить такого поняття як «формальна участь захисника». Захисник або приймає участь під час кримінального провадження, або не приймає взагалі, у випадках, передбачених законом. Захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених КПКУ ( ст.48 КПКУ). За загальним правилом, позиція захисника у кримінальному провадженні не може суперечити волі та інтересам підзахисного.
На досудовому розслідуванні, як вбачається із матеріалів справи, а також на початковій стадії судового розгляду, усі обвинувачені беззаперечно визнавали свою винуватість в інкримінованих злочинах і не скаржилися на порушення їх прав і свобод працівниками поліції, тобто обрали такий спосіб захисту, що є невід`ємною частиною їх прав. Разом з цим, обвинувачені не скористалися правом змінити захисника на іншого захисника від держави чи залучити на власний розсуд.
В контексті тверджень адвоката ОСОБА_48 щодо формальної участі захисників від держави суд вважає необхідним, перш за все, аналізувати відповідну поведінку підзахисного, а не захисника. Аналіз поведінки обвинувачених на досудовому розслідуванні дає підстави вважати позицію захисників такою, що у повній мірі відповідала їхнім інтересам. Захисник ОСОБА_12 і ОСОБА_13 є висококваліфікованими адвокатами, які мають великий життєвий і професійний досвід, бездоганну ділову репутацію, здатні надавати ефективну правничу допомогу, що є загальновідомими фактом, який не потребує доведення. Реальний захист інтересів підзахисного не завжди має наслідком активну та відкриту процесуальну поведінку захисника, а може полягати у роз`ясненні прав, наданні порад, опрацюванні стратегії і тактики поведінки, тощо. Тому суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_14 щодо порушення права обвинувачених на захист, як такі, що є надуманими та необґрунтованими.

7. Захист просить визнати недопустимим протокол огляду приміщення від 18.03.2019 року, згідно із яким, слідчим оглянуто занедбане нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_3 , в якому проживали обвинувачені на час вчинення злочину. В ході огляду виявлено посвідчення водія ОСОБА_5 а також інші документи, в яких зазначено прізвище останнього. Також знайдено паспорт громадянина ОСОБА_32 , на якого вказали під час слідчого експерименту підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , як на співучасника злочинів. На думку захисника, слідчий, в порушення вимог КПКУ, фактично провів без відповідного дозволу суду обшук житлового приміщення, що має наслідком визнання здобутих доказів недопустимими.
Суд вважає такі доводи захисника необґрунтованими, з огляду на наступне.
Порядок проведення огляду регламентується положеннями ст. 237 КПКУ, згідно із якою, огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор вправі провести огляд місцевості, приміщення, речей та документів.Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Із протоколу огляду приміщення від 18.03.2019 року вбачається, що слідчим за правилами ст. 237 КПКУ проведено огляд нежитлового занедбаного приміщення, вхід до якого був вільним. Вказане приміщення не перебувало у власності чи володінні обвинувачених, а використовувалося ними для тимчасового проживання без відповідної правової підстави. Тому суд вважає, що у даному випадку слідчий правомірно провів огляд вказаного приміщення з метою фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення. За таких обставин дозвіл слідчого судді на проведення огляду не потрібен.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
При призначені покарання обвинуваченомуОСОБА_5 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, є тяжким злочином проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_5 є громадянином України, з неповною середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, проживає в сільській місцевості в межах Одеської області, посередньо характеризується за місцем мешкання, не має судимості в силу ст. 89 ККУ. До взяття під варту ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`ю, без державної реєстрації шлюбних відносин, яка народила від нього семеро дітей, які перебувають на його утриманні.
Обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів та не розкаявся. Його батьком частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду у розмірі 20 000 гривень та у повному обсязі потерпілому ОСОБА_15 у розмірі 11500 гривень.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України не встановлено.

На підставі ч.2 ст.66 ККУ суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 : наявність на утриманні семи неповнолітніх дітей, часткове відшкодування близькими родичами майнової шкоди потерпілим.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд, вважає можливим застосувати дію ч.1,2 ст. 69 ККУ та призначити обвинуваченому основне покарання у вигляді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.2 ст. 187 ККУ, без конфіскації майна. На думку суду виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, тому суд призначає покарання у вигляді позбавленні волі, вважаючи його необхідним для його перевиховання обвинуваченим і попередження вчинення нових злочинів.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
При призначені покарання обвинуваченомусуд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, є тяжким злочином проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_4 є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утримані не має, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий в силу ст.89 КК України.
Обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів не розкаявся, не вибачився перед потерпілими та не відшкодував завдану майнову і моральну шкоду.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність невідшкодованих збитків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин передбачений ч.2 ст.187 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 187 ККУ із конфіскацією усього майна, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання необхідним для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
При призначені покарання обвинуваченомусуд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, є тяжким злочином проти власності за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_6 є громадянином України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований в статусі фізичної-особи підприємця, вперше притягується до кримінальної відповідальності. За 4 місяці до розбійного нападу на ОСОБА_16 , 01.11.2018 року, ОСОБА_6 був зареєстрований як фізична-особа підприємець.

Обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не розкаявся і не відшкодував завдану шкоду.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, наявність невідшкодованих збитків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією усього наявного майна, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання необхідним для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову.
Потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 76239 грн. 77 копійок та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.
Цивільний позов ОСОБА_16 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 76239 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. суд задовольняє частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Згідно із ч. 1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Винуватість обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 , внаслідок якого потерпілому завдано тілесні ушкодження та майнову шкоду, доведена у повному обсязі наведеними доказами.
В результаті протиправних дій нападників ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_16 протиправно позбавлено права власності на наступне майно: телефон марки iPhone X Spase Gray 256GB-USA по 1, 250.97 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2019 рік становить 32 762, 90 грн., золотий ланцюг з хрестиком загальною масою 18,85 г (3,78 г г), що згідно з офіційним курсом банківських металів НБУ станом на 26.06.2019 р. становить 22 691, 03 грн., наручний годинник Fitbit вартістю 1298 доларів США, що на дату купівлі годинника, тобто на 19.02.2019 р. згідно курсу НБУ становило 35292 гривні 62 копійки, ключі від квартири та від автомобіля Subaru Tribeca, в зв`язку із чим потерпілому довелося повністю змінювати протиугінну систему на його автомобілі IGLA 200, вартість якої разом з послугою щодо її монтажу становила 9 170, 00 грн. Загальна сума завданої йому не відшкодованої майнової шкоди становить 68 946, 93 грн. Крім того, під час нападу відповідачами було завдано фізичної шкоди здоров`ю, а саме: ушкоджено обличчя, спричинено черепно-мозкову травму, загальна вартість препаратів, що було придбано для відновлення здоров`я склала 1 569,84 гривен. Також пошкоджено зуб, вартість лікування та протезування якого становила 5 723 грн. Загальна сума, витрачена ним на відновлення здоров`я склала 7 292, 84 гривень, що підтверджується відповідними довідками.
Також судом встановлено, що під час судового розгляду справи близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_5 частково відшкодовано ОСОБА_16 майнову шкоду у розмірі 20 000 гривень, тому суд задовольняє цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 56239 гривень 77 копійок.

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пункт 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 зазначеної Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи обставини справи, судом встановлено, шо ОСОБА_16 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих, сильних душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу викрадення його майна та ушкодження. Потерпілий лікувався, внаслідок неправомірних дій йому необхідно було змінювати звичний спосіб життя, боротися з наслідками отриманих травм, враховуючи порушення звичного способу його особистого та професійного життя, необхідно було докладати додаткових зусиль для нормалізації життєдіяльності.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань, наслідків вчиненого злочину, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлені потерпілим вимоги про відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. підлягають відшкодуванню у повному обсязі, оскільки в даному випадку наявний прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою обвинувачених, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою.
Потерпілий ОСОБА_15 цивільний позов не заявив. Близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_5 йому відшкодовано завдану злочином майнову та моральну шкоду у розмірі 11500 гривень.
Підстав для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не вбачає, оскільки прокурор не звернувся до суду із відповідним письмовим клопотанням, в порядку, передбаченому Гл. 18 КПКУ.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.1-90 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією усього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати встрок покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду у період з 21.03.2019 року по 12.08.2021 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_4 та направити до відповідної установи відбування покарання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,та призначити йому із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ч.2 ст. 69 ККУ.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати встрок покарання ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду у період з 21.03.2019 року по 12.08.2021 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_5 та направити до відповідної установи відбування покарання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією усього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати встрок покарання ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду у період з 21.03.2019 року по 12.08.2021 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_6 та направити до відповідної установи відбування покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задовольнити частково.
Стягнути із усіх обвинувачених в рівних долях на користь потерпілого ОСОБА_16 завдану злочином майнову шкоду у розмірі 76239 грн. 77 копійок, а саме:

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 в якості відшкодування майнової шкоди 25413 гривень 25 копійок;

-стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 в якості відшкодування майнової шкоди 25413 гривень 25 копійок;

-стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 в якості відшкодування майнової шкоди 5413 грн. 25 копійок (з урахуванням частково відшкодованої шкоди).

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 в якості відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень у рівних долях, тобто по 16 666 гривень 66 копійок з кожного.

Речові докази по справі:
- зв`язка ключів від автомобіля Субару Трібека - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_16 ;
- DVD диск із камери відеоспостереження ломбарду «Гроші тут» за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 126, DVD-R диск із камери відеоспостереження біля магазину «Ваш Сад» за адресою: Французький бульвар, 85 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

14.02.2022