УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року Справа № 542/1454/21
Провадження 1-кс/542/471/21
Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним клопотанням, посилаючись на те, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області, постановленою на початку вересня 2021 року (точна дата невідома) задоволено клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт належного їй автомобіля KIA SPORTAGE реєстраційний номер НОМЕР_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 06.09.2021 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Зазначила, що розгляд вказаного клопотання проведено за її відсутності. При цьому нею до суду подано заяву з запереченнями проти задоволення клопотання слідчого з підстав наявності можливості належного збереження автомобіля в гаражних умовах без ризику його пошкодження та зобов`язання на першу вимоги слідчого, прокурора, слідчого судді та суду в будь-який час забезпечити доступ до автомобіля для його огляду та проведення інших необхідних дій.
Також вказала, що наразі вилучений у неї 06.09.2021 автомобіль тривалий час (більше трьох місяців) зберігається в неналежних умовах просто неба на території Новосанжарського відділення поліції. При цьому, технічний стан автомобіля, що має зовнішні та інші пошкодження, з урахуванням пори року (зима) та погодних умов (підвищена вологість, опади та ін.) у разі такого подальшого зберігання призведе до його суттєвого псування та, відповідно, завдання збитків.
Зазначила, що за весь період досудового розслідування вона неодноразово зверталась до слідчого ОСОБА_4 з проханням проведення за її участі необхідних слідчих дій, в тому числі слідчого експерименту, експертиз, зокрема, експертизи технічного стану автомобіля та інших, задля встановлення усіх обставин справи та повернення автомобіля з метою його зберігання в належних умовах до прийняття у справі відповідного рішення. Однак, за весь минулий час її жодного разу не викликано до органу досудового розслідування для допиту або участі в інших слідчих діях, слідчим не здійснено жодних дій щодо проведення досліджень арештованого майна.
Вказала, що у вказаному кримінальному провадженні їй не повідомлялось про підозру, але, при цьому, до неї застосовано заходи процесуального примусу, що тривають протягом тривалого часу.
Просила скасувати арешт накладений на належний їй автомобіль KIA SPORTAGE реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт у кримінальному провадженні №0000213 від 06.09.2021.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце судового засідання, надавши заяву про розгляд клопотання без її участі, просила його задовольнити (а.с. 11).
Прокурор в судове засідання теж не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, проти задоволення клопотання заперечував. Додатково зазначив, що за вказаним кримінальним провадженням триває досудове розслідування. З вилученим майном проводиться автотехнічна експертиза, результати якої можуть вказати на необхідність проведення додаткових експертиз, які без речового доказу, а саме арештованого автомобіля провести буде неможливо.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2021 року клопотання в.о. начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні від 06.09.2021 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задоволено.
Накладено арешт на:
-автомобіль КІА SPORTAGE, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, та користування транспортним засобом, та який буде зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Нові Санжари пл. Перемоги 1, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку;
-гужову повозку, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, та користування нею, та яка буде зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Нові Санжари пл. Перемоги 1, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Підставою арешту в ухвалі зазначено п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме, що транспортні засоби, зазначені у клопотанні прокурора відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, є знаряддям кримінального правопорушення; мають значення речового доказу по кримінальному провадженню, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Таким чином, саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно З частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України).
Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України, є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).
Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
Якщо арешт накладений за КПК України на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц).
Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею в межах кримінального провадження від 06.09.2021 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.
Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).
Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:
- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;
- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;
- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;
- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею в межах кримінального провадження від 06.09.2021 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 542/1454/21 накладено арешт на автомобіль КІА SPORTAGE, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, та користування транспортним засобом, та який буде зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №3 ПРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Нові Санжари пл. Перемоги 1, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Вирішуючи питання про арешт вказаного автомобіля слідчий суддя дійшов висновку, що клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до 06.09.2021 за № 0000213, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Розглядаючи клопотання прокурора, було перевірено зазначені в ньому обставини та встановлено, що транспортні засоби, зазначені у клопотанні прокурора, є речовими доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України.
Невжиття заходів щодо накладення арешту на дані матеріальні об`єкти може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення або перетворення, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, що може перешкодити проведенню необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.
Отже, доведено необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повністю було враховано: правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль до апеляційної інстанції не оскаржена.
Вказаний у клопотанні про скасування арешту майна автомобіль КІА SPORTAGE, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є предметом вчинення кримінального правопорушення та визнаний в якості речового доказу.
Відповідно до постанови слідчого СВ Відділення поліції № З Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 04.11.2021, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2021 за № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено транспортно-трасологічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Полтавського НДЕКЦ МВС України.
На вирішення експерта поставлені такі питання:
1) Якими частинами та під яким кутом контактували між собою в момент первинного контакту, автомобіль КІА SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та гужовою повозкою під керуванням ОСОБА_6 ?
Для дослідження експерту надано автомобіль КІА SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 та гужову повозку.
Згідно з листом ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 05.11.2021 №6170/115/24/10-2021, зазначена постанова направлена для проведення транспортно-трасологічної експертизи по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2021 за № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України до Полтавського НДЕКЦ МВС України.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так слідчим суддею встановлено, що на етапі розгляду клопотання про скасування арешту майна, органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР.
На даному етапі досудового розслідування у справі призначено експертизу, проведення якої на момент розгляду клопотання ще не завершилось.
Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Згідно з витягом з ЄРДР, 06.09.2021 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за №0000213.
З наданих матеріалів вбачається, що на теперішній час встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, проводиться відповідна експертиза.
Оскільки майно, на яке накладено арешт відповідає критеріям, визначених у статті 98 КПК України, підстави для застосування арешту відповідно до статті 170 КПК України не перестали існувати, кримінальне провадження триває, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 542/1454/21.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, передчасність зняття арешту, з метою забезпечення речових доказів, не підтвердження підстав, на які покликався заявник, для скасування арешту, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.
При цьому, автором клопотання на доведення обставин неналежного зберігання речового доказу не надано до суду жодних належних та допустимих доказів.
Водночас, за правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 26 КПК України,сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє власника ініціювати клопотання повторно, зокрема з посиланням на нові обставини, яким не була надана оцінка слідчого судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №80000213 від 06.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1