Провадження №11-сс/801/841/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
заінтересованої особи ОСОБА_7 ,
представника заінтересованої особи ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2021, якою накладено арешту на майно у кримінальному провадженні №0000866,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого CB ВП №2 ВРУП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на автомобілі марки «OPEL» моделі «MOVANO» номер кузова
НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «SANTAFE» номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним рухомим майном.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначене майно має
значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2021 про накладення арешту і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «SANTAFE» номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , що їй належить.
Апелянт переконана, що арештований автомобіль не може бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України. Вона є добросовісним набувачем шляхом купівлі-продажу автомобіля у попереднього власника, який не являється фігурантом у кримінальному провадження, а потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ніколи не був власником вказаного транспортного засобу. ОСОБА_7 вказує, що сторона обвинувачення не довела існування ризиків, які можуть виникнути в разі не накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, виступи ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Закон не обмежує можливість накладення арешту виключно на майно особи, яка б мала певний статус в кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений, засуджений).
Згідно ст. 173 ч. 2 п. 5 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З наданих суду матеріалів вбачається, що CB ВП №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за ознаками шахрайства, вчиненого у великих розмірах, зокрема заволодіння ОСОБА_12 коштами з продажу автомобілів марки «OPEL» номерний знак НОМЕР_2 та марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_4 . Відомості про вказаний злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866 від 06.07.2019.
Постановою слідчого від 29.10.2021 вказані транспортні засоби визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.
З метою збереження речових доказів та недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, виникла необхідність в накладенні арешту на них.
Вказані автомобілі можуть містити на собі сліди, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та які будуть процесуальним джерелом доказів по кримінальному провадженню.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на майно.
Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновок слідчого судді та не тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали.
Органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування.
За обставин викладених в матеріалах провадження, існує реальний ризик відчуження, знищення або зміни зазначеного в клопотанні слідчого майна, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як застосування арешту майна.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2021, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000330, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4