Справа № 158/2429/20
Провадження № 1-кп/0158/46/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці кримінальне провадження №0000195, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділенням Ківерцівського відділу Головного управління Національної поліції у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000342 від 14 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 187 КК України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 12 квітня 2016 року близько 22 год., перебуваючи на вул. Парковій у м. Ківерці, вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 та заволодів його мобільним телефоном марки «Нокіа», тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні з метою встановлення всіх обставин вчинення розслідуваного злочину, 17 травня 2016 року, в приміщенні Ківерцівського ВП ГУНП в Волинській області, що за адресою: Волинська область, м. Ківерці, вул. Залізнична, 52, як свідка у кримінальному провадженні допитано ОСОБА_4 , який, будучи ознайомленим старшим слідчим СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 зі змістом ст. 384 КК України щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, що підтверджується його власноручним підписом в протоколі допиту від 17 травня 2016 року, з метою штучного створення доказів захисту для уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, умисно надав завідомо неправдиві показання вищезазначеному слідчому органу досудового розслідування, чим умисно ввів в оману уповноважений орган.

Так, свідок ОСОБА_4 в своїх показаннях вказав завідомо для нього неправдиві дані про те, що мобільний телефон, який з показань потерпілого ОСОБА_7 у останнього відібрав ОСОБА_6 , був знайдений ОСОБА_9 у його та присутності ОСОБА_6 і ОСОБА_10 під час прогулянки в компанії з ОСОБА_4 у м. Ківерцях поблизу кафе «Барвінок» наприкінці квітня 2016 року.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на штучне створення доказів захисту з метою уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, 21 жовтня 2016 року, перебуваючи у приміщенні залу судових засідань Ківерцівського районного суду Волинської області, що за адресою: Волинська область, м. Ківерці, вул. Грушевського, 20, будучи попередженим головуючим суддею ОСОБА_11 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, згідно якої свідок зобов`язаний говорити суду правду і лише правду, свідок ОСОБА_4 умисно надав суду завідомо неправдиві показання, підтримавши раніше надані ним на досудовому розслідуванні неправдиві показання про те, що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 знайшов ОСОБА_9 під час прогулянки у м. Ківерці спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 , чим умисно ввів суд в оману.

При винесенні 06 січня 2017 року вироку відносно ОСОБА_6 , Ківерцівський районний суд Волинської області не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_4 про те, що мобільний телефон марки «Нокіа» був знайдений ОСОБА_9 під час прогулянки у м. Ківерці поблизу кафе «Барвінок», оскільки його показання суттєво різнилися між показаннями інших учасників судового процесу та спростовувались послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_7 та іншими зібраними в кримінальному провадженні доказами, тому їх розцінено судом, як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим ОСОБА_6 .

За результатами судового розгляду та оцінки досліджених доказів, вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 січня 2017 року, скасованого в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Зазначеним вироком Апеляційного суду Волинської області та постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2018 року під час розгляду апеляційних та касаційних скарг у вищевказаному кримінальному провадженні визнано, що судом першої інстанції надана належна правова оцінка показанням ОСОБА_4 , а вирок Апеляційного суду Волинської області щодо ОСОБА_6 у справі №158/1357/16-к 08 листопада 2017 року набрав законної сили.

Органом досудового розслідування такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 384 КК України як умисне надання завідомо неправдивих показань свідка під час провадження досудового розслідування та в суді, поєднаних зі штучним створенням доказів захисту.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник клопотання обвинуваченого підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання, оскільки на даний час закінчилися строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, зазначеному в обвинуваченні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Водночас, згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце 17 травня 2016 року та 21 жовтня 2016 року.

При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, відповідно до ст. 12 КК України у редакції до 01 липня 2020 року відносилося до злочинів середньої тяжкості, а після 01 липня 2020 року - нетяжких злочинів.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченого від досудового слідства чи суду у даній справі, а також вчинення ним протягом цих строків, а саме з травня 2016 року по даний час нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.

Таким чином, оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, тому на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а дане кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 284, 285, 286, 369-372, 376, 395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000195, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, закрити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1