Справа № 204/24/22
Провадження № 1-кп/204/322/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000651 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання вказав, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є настільки суворим запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі заходи були розглянуті та визначені недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. Звертає увагу, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання такого суворого виняткового запобіжного заходу, відсутні. Стосовно ризику переховування від суду, то на даний час не існує жодних доказів, які б підтверджували наявність даного ризику. Обвинувачений ОСОБА_6 не чинив жодним чином опір співробітникам поліції, а ні в момент проведення обшуку, ані під час затримання, ані під час судового розгляду справи. Обвинувачений є раніше несудимою особою, має сталі, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні батьків літнього віку та цивільну дружину ОСОБА_7 , з якою 29.11.2019 року відповідно до свідоцтва про шлюб уклали шлюб. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 здійснює вид діяльності ФОП від 29.03.2019 року зареєстрованим за № 2 224 000 0000 133073 за видом економічної діяльності (КВЕД) 93.29 організування інших видів відпочинку та розваг. Стосовно ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то обвинувачений не має на меті, ні наміру вчиняти будь-які дії, спрямовані на знищення, приховування чи спотворення речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження. Під час обшуку та затримання особи були вилучені речі та речовини, що на думку органу досудового розслідування є доказами у провадженні. На даний час вилучене майно перебуває у розпорядженні правоохоронних органів, відтак обвинувачений не має ніякого впливу на нього. Стосовно ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, таких намірів у його підзахисного немає. Прокурор не забезпечив явку даних свідків у судове засідання, коли обирався запобіжний захід, на покази яких слідчий посилається у своєму клопотанні, що позбавило сторону захисту задати запитання свідкам. Обвинувачений не має на меті вчинення спроб отримати інформацію щодо показань свідків з метою схилити їх до надання показань на свою користь з метою уникнення кримінальної відповідальності та викревлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення у якому підозрюється ОСОБА_6 , то звертає увагу на те, що обвинувачений має міцні як соціальні, так і родинні зв`язки, а тому наміру вчиняти протиправні дії не має. ОСОБА_6 має на утриманні батьків літнього віку, які страждають на хронічні захворювання та потребують постійного медичного нагляду та допомоги з матеріального забезпечення. Відтак, ОСОБА_8 має встановлений діагноз хронічної варикозної хвороби, тромбофлебіт правої голені, на яку хворіє більше 20 років, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 18149 та іншою медичною документацією. ОСОБА_9 , відповідно до висновку діагностичного медичного центру «Медіум» при проведенні томографії головного мозку має встановлений діагноз очагового враження правої лобної долі мозку. Також має низку хронічних захворювань ЖКХ, а саме: хронічний панкреатит, лактозну недостатність, є гетерозиготним носієм, гастроезофагеальна рефлюксна хвороба, хронічний гастродуоденіт, що підтверджується медичною документацією. Також, ОСОБА_10 надана розписка про надання згоди на спільне проживання в квартирі, власником якого є ОСОБА_10 , а саме квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За інформацією ОСОБА_6 , який утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», його співкамерники хворіють на вірусне захворювання Covid-19, сам обвинувачений перебував на карантині, відповідно до чого перебування в таких спільних умовах становить загрозу для його життя та здоров`я. Відповідно до наданої інформації лікарем, клінічним психологом, психіатром ОСОБА_11 , влітку та восени 2021 року обвинувачений звертався до неї зі скаргами на потяг та вживання психоактивних речовин, відповідно до чого була призначена терапія. Відповідно до чого ОСОБА_6 має виявлену залежність та потяг до вживання психоактивних речовин. У зв`язку з цим, він потребує належного медичного обстеження, постійного нагляду кваліфікованими лікарями та лікування, яке неможливо отримати в умовах тримання під вартою. Також, обвинуваченому необхідно здійснювати піклування про своїх близьких та тим самим забезпечувати матеріально себе та їх.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, змінивши запобіжний захід, оскільки потрібно працювати та забезпечувати сім`ю.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, підстав для зміни запобіжного заходу не має, ризики продовжують діяти, можливий вплив на свідків, обвинувачений перебуваючи на домашньому арешті може продовжувати чинити нові злочини, оскільки за місцем мешкання було проведено обшук та вилучені наркотичні засоби.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під варту на цілодобовий домашній арешт, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.01.2022 року судом поставлено ухвалу про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, а саме до 17.03.2022 року.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строків утримання під вартою обвинуваченого, суд керувався вимогами ст. 177 КПК України.
Посилання захисника про можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на думку суду, не забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків з урахуванням встановленого в судовому засіданні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на вимогах ст. 183 КПК України.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, за якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Але, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. ОСОБА_6 постійного джерела доходу не має, а дохід від підприємницької діяльності не є постійним та стабільним, крім того суду не надано доказів фактичного здійснення такої діяльності. Дружина обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31.07.2021 перетнула державний кордон України та Російської Федерації, де перебуває по теперішній час, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, обвинувачений може переховуватися від суду на території Російської Федерації.. Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_6 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 відомі анкетні дані та місце мешкання свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та у судовому засіданні зазначені особи не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вказаний ризик може бути виражений у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотиків. ОСОБА_6 на даний час не має постійного місця роботи та постійного стабільного доходу та основною метою вчинення інкримінованого йому злочину, було отримання прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів, тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Суд також критично ставиться до пояснень адвокати ОСОБА_5 , що на утриманні обвинуваченого знаходяться батьків літнього віку: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки останні є пенсіонери та отримують пенсію, яка забезпечує їх життєдіяльність. Крім того, до моменту ув`язнення обвинувачений з ними сумісно не проживав.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

При цьому, судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і такий, як домашній арешт, який просили обрати захисник та обвинувачений, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність тримання обвинуваченого під вартою.
Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт були перевірені, але вони не спростували неможливість на даний час продовження застосування запобіжного заходу.
Окрім того, вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд зважає на те, що останнім не доведено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які наведено вище, а тому у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.
Дані, що обвинувачений не може утримуватись в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» в матеріалах кримінального провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1