Справа № 606/2631/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000268, внесеного 14.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000063, внесеного 16.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000108, внесеного 01.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє:

22 березня 2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.389 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначені кримінальні провадження,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 20:00 год 09.08.2020 по 11:00 год 10.08.2020 у ОСОБА_3 , який перебував поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, а саме до вказаного житлового будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , в період з 20:00 год 09.08.2020 по 11:00 год 10.08.2020, перебуваючи поруч із житловим будинком АДРЕСА_2 , переконавшись, що його дії не будуть помічені, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник всередину приміщення житлового будинку. Перебуваючи всередині житлового будинку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у приміщення кімнати у якій зберігалась декоративна картонна коробка з ювелірними виробами, звідки таємно, з корисливих мотивів, викрав належні ОСОБА_7 : ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 4,4 г вартістю 7973,11 грн, ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 5,73 г вартістю 10383,17 грн, підвіску, виготовлену зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 2,98 г вартістю 5399,97 грн, перстень виготовлений зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 6,6 г вартістю 11375,95 грн, ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі срібла 925 проби, вагою 2,3 г, вартістю 447,62 грн, підвіску, виготовлену зі сплаву на основі срібла 925 проби, вагою 1,8 г вартістю 350,31 грн, а всього на суму 35930,13 грн.

Маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 покинув приміщення житлового будинку та в подальшому викраденими ювелірними виробами розпорядився на власний розсуд, а саме: збув 10.08.2020 вищевказані ювелірні вироби в «Ломбард Заставно-Кредитний Дім», що за адресою: бульвар Шевченка, 14, м.Тернопіль.

Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_3 завдано матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 35 930,13 грн.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК Українитаємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Крім того, 13.04.2021 близько 14:40 год у ОСОБА_3 перебуваючи по АДРЕСА_2 виник умисел, спрямований на проникнення на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел 13.04.2021 близько 14:40 год ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , без відриву в часі, діючи умисно, незаконно без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканність житла особи, передбаченого ст.30 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власника, підійшов до домогосподарства по АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та за допомогою фізичної сили відкрив дерев`яні ворота, після чого незаконно проник на територію господарства, чим порушив конституційне право на недоторканність житла ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Також, 22.01.2021 вироком Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

03.03.2021 засуджений ОСОБА_3 поставлений на облік в Теребовлянський районний сектор з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

23.03.2021 ОСОБА_3 з`явився до Теребовлянського районного сектору з питань пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відібрано підписку, пояснення, анкетні дані та проведено бесіду індивідуального-профілактичного характеру про відповідальність за порушення громадського порядку, трудової дисципліни, скоєння нового злочину. Одночасно видано направлення до Теребовлянської міської ради для відпрацювання призначених йому громадських робіт по місцю проживання, оскільки згідно рішення №2250 від 29.07.2015 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад» с.Нова Могильниця відноситься до Теребовлянської міської ради. До роботи ОСОБА_3 зобов`язувався приступити 24.03.2021.

23.03.2021 Теребовлянською міською радою видано розпорядження про направлення ОСОБА_3 на відбування покарання у виді громадських робіт. Засуджений ОСОБА_3 приступив до виконання покарання у виді громадських робіт з 24.03.2021 та відпрацював згідно графіку роботи та табелю за - 48 години громадських робіт.

05.04.2021 із Теребовлянської міської ради поступила інформація про те, що ОСОБА_3 з 01.04.2021 не з`являється для відбування покарання у виді громадських робіт. На підставі цього працівником районного сектору направлено виклик по місцю проживання останнього на 13.04.2021, на який він не з`явився, повторно надіслано виклик на 24.04.2021, на який засуджений так і не з`явився.

08.04.2021 працівником органу пробації здійснено перевірку виконання судового рішення щодо засудженого до покарання у виді громадських робіт ОСОБА_3 , під час якої встановлено, що останній відсутній за місцем відбування громадських робіт та з 01.04.2021 ухилявся без поважних причин від покарання у вигляді громадських робіт.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння вищевказаного правопорушення, ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбуття громадських робіт, умисно без поважних причин ухилявся від відбування громадських робіт.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаних в обвинувальних актах кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не заперечував і пояснив, що дійсно 09.08.2020 проник до будинку потерпілої ОСОБА_7 та викрав звідти ювелірні вироби, які в подальшому здав у ломбард. З переліком викраденого, зазначеного в обвинувальному акті, погодився. Крім того, 18.04.2021 проник на територію домогосподарства ОСОБА_7 без дозволу останньої. Також визнав, що свідомо не являвся на відбуття покарання у вигляді громадських робіт, тому що «впав в нерви». У скоєному розкаявся, ніякі фактичні обставини справи не оспорював.

ОСОБА_3 визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву, в якій просила кримінальне провадження розглядати у її відсутності, вказала, що спричинену їй у результаті крадіжки шкоду обвинувачений не відшкодував, просила застосувати до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальних актах, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст 162, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно статті 12 КК України відносяться до проступків та тяжких злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Під час судових дебатів прокурор просив суд врахувати як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому, рецидив кримінальних правопорушень. Наведене суд оцінює так.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може, зокрема, змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Право на справедливий судовий розгляд гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція). Практика ЄСПЛ є сталою в частині того, що у кримінальних справах точна і повна інформація про обвинувачення, висунуті проти особи, є основною умовою справедливості провадження.

Стаття 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень («Пелісьє та Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v. France).

Отже, враховуючи чітко визначені законодавцем межі судового розгляду, наявність у прокурора визначеної процесуальним законом можливості змінити обвинувачення, якою прокурор не скористався під час судового розгляду, а суд, у свою чергу, має право вийти за межі обвинувачення лише в частині покращення становища обвинуваченого, то врахування обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, яка не була зазначена в обвинувальному акті, а повідомлена прокурором обвинуваченому вже після завершення судового розгляду, в судових дебатах, тобто на фінальній стадії судового провадження, непоправно порушить право обвинуваченого на захист, яке є складовою права на справедливий судовий розгляд.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття, сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується думка прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, думку потерпілої, мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, його молодий вік, майновий та сімейний стан, а також те, що такий раніше судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, задовільно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчинених кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням при призначенні покарання суд враховує правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 25.06.2018 у справі № 511/37/16-к, згідно якого коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.01.2021 за ч.1ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України за цим вироком, він вчинив 09.08.2020, тобто до постановлення попереднього вироку, іншу частину кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст.389 КК України - після постановлення вироку Бучацького районного суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України за злочин вчинений до 22.01.2021, у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.01.2021 більш суворим покаранням за даним вироком у виді позбавлення волі.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.389 КК України, які вчинено Павловським після постановлення вироку Бучацьким районним судом Тернопільської області від 22.01.2021, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене у виді обмеження волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень необхідно визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та можливо звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

У кримінальних провадженнях є процесуальні витрати за проведення:

судової дактилоскопічної експертизи №3/1-863/20 від 20.10.2020 в сумі 1634,50 грн, судової дактилоскопічної експертизи №3/1-751/20 від 10.09.2020 в сумі 817,25 грн, судової дактилоскопічної експертизи №3/1-752/20 від 10.09.2020 в сумі 653,80 грн, судової товарознавчої експертизи №6/1-837/20 від 31.08.2020 в сумі 980,70 грн, судової товарознавчої експертизи № 6/1-1091/20 від 30.11.2020 в сумі 980,70 грн, всього в сумі 5066,95 грн, які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даних кримінальних проваджень.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього, суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На момент проголошення вироку запобіжний захід у ОСОБА_3 відсутній.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.01.2021 більш суворим за даним вироком, визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

за ч.1 ст.162 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

за ч.2 ст.389 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.01.2021 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) днів.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 5066 (п`ять тисяч шістдесят шість) грн 95 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Речові докази у справі, а саме:

паперова коробка, яка знаходиться в сейф-пакеті 5319880 та паперова коробка, яка знаходиться в сейф-пакеті 3834366 та зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000268 від 14.08.2020 повернути володільцю;

підписка ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_3 , направлення ОСОБА_3 , попередження про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , які вилучено та упаковано в сейф-пакет експертної служби №SUD 2062031 після набрання вироком законної сили повернути у філію державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, Теребовлянському районному сектору.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1