Провадження № 1-кп/643/1113/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001819 від 27.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Московського районного суду м.Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу, свідків, з метою зміни їх показів в даному кримінальному провадженні, адреси, персональні дані та свідчення, яких він дізнався при ознайомленні з матеріалами справ; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вже вчиняв умисне кримінальне правопорушення і знову вчинив тяжкий злочин. Прокурор вважав неможливим запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що не має намірів впливати на свідків та переховуватися від суду, вину не визнає. ОСОБА_5 також звернув увагу на те, що раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, проте від правоохоронних органів та суду не переховувався, на виклики з`являвся.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилався на те, що допитані у судовому засіданні свідки зазначили, про те, що потерпілого били 5-6 осіб, що , на думку захисника, свідчить про необгрунтованість підозри. Захисник зазначив, що з матеріалів кримінального провадження взагалі не зрозуміло як до судового експерта потрапив протокол допиту ОСОБА_6 від 09.03.2021, протокол проведення слідчого експерименту від 09.03.2021 за участю ОСОБА_6 та судово-медична експертиза трупа ОСОБА_7 , ризики, зазначені прокурором вважав не доведені жодними доказами. Захисник заявив клопотання про зміну запобіжний захід його підзахисному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Потерпіла подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з наступних підстав.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 29.11.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. Суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Правилами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, кваліфікується як тяжкий злочин, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність або відсутність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

У суду відсутні підстави вважати про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання (місце реєстрації та місце фактичного проживання відрізняються), міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу. При цьому посилання захисника про те, що обвинувачений постійно проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , спростовано самим ОСОБА_5 , який пояснював, що проживав у місті Харкові та у жінки, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення умисного злочину, не проживає за місцем реєстрації, не працює, суд вважає, що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, існують та доведені прокурором. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також обґрунтовується наявністю у обвинуваченого судимості.
Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час всі свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, обвинувачений при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження отримав доступ до їх персональних даних та їх свідчення.

Стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та цілодобовий домашній арешт.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про існування ризиків, передбачених п. 1, п.3, п. 5, ч. 1 ст. 177 КК України, про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою строком на шістдесят днів.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, вважає, що такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та відмовляє захиснику у його клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177,178, 331,372 КПК України,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_5 , на 60 днів, тобто до 24 січня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинуваченого ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 30 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1