Провадження № 1-кс/638/1991/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю: секретаря судового засідання захисника- ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2021 року за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного 13 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку, а саме: легковий автомобіль марки «JaguarI-Pace», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , та ключ від даного автомобілю; дві рамки з державними номерними знаками НОМЕР_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 13 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

19 серпня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року слідчим СВ ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 було проведено обшук автомобілю марки «JaguarI-Pace», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначене вище майно.

Щодо вказаного майна, яке визнано речовим доказом, існують підстави вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, зважаючи на що, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження виникла необхідність накладення арешту на майно.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник власника майна - ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що клопотання прокурора не є належним чином обґрунтованим. Автомобіль та інше майно, зазначене в клопотанні, не є доказом даного кримінального правопорушення, оскільки обставинами правопорушення є діяльність мережі «Колл Центрів», пов`язана з заволодінням шахрайським шляхом коштами громадян та переведення їх в крипто валюту. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підозру не пред`явлено, транспортний засіб належить останній на праві власності та вона потребує його для використання у особистих побутових цілях з метою пересування. Під час проведення обшуку автомобіль було повністю оглянуто та з нього було вилучено все майно. Арешт автомобіля створить негативні наслідки для життєдіяльності власника. Слідчим під час проведення обшуку було надано доступ до даного майна, вміст якого було досліджено та встановлено, що будь-якої інформації, що може бути використана в якості доказу у кримінальному провадженні, в автомобілі не міститься, а дві рамки з державними номерами не є доказом кримінального правопорушення. Таким чином відсутні підстави та розумні підозри вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом кримінального правопорушення. Крім того обшук проведений з численними порушеннями законодавства.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника власника майна, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, зважаючи на наступне.

Встановлено, що в провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене 13 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства, з метою заволодіння коштами громадян України, країн СНД та Європи, які організувала діяльність мережі «Колл Центрів», працівники яких представляючись працівниками тренінгових компаній-спеціалістами в області трейдингової торгівлі на фінансових біржах типу «Форекс» та крипто біржах типу «Бінанс», шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами громадян та переводять дані грошові кошти в крипто валюту, яку в подальшому виводять в готівкові кошти на території України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року надано слідчим та прокурору, які входять до складу слідчо-оперативної групи у кримінальному провадженні № 0000127, дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки ««JaguarI-Pace», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , та яким фактично користується ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення засобів телекомунікаційного та комп`ютерного зв`язку, які використовуються співробітниками «Колл центру» як засоби або знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, чернових записів, а також грошових коштів, набутих злочинним шляхом, та які можуть мати по справі значення речових доказів.

Під час проведення 19 серпня 2021 року обшуку в зазначеному транспортному засобі було виявлено та вилучено наступне майно: ключ від даного автомобілю та дві рамки з державними номерними знаками НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З правового аналізу положень ч.1 ст.173 КПК України вбачається, що обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано особою, яка подала клопотання.
Щодо накладення арешту на автомобіль марки «JaguarI-Pace», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та дві рамки з державними номерними знаками НОМЕР_3 , то суд відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині, оскільки дане майно не може містити даних про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, правова кваліфікація якого передбачає відповідальність за ч. 3 ст. 190 КК України, тобто прокурором не доведено, що автомобіль та дві рамки з державними номерними знаками були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні. Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України вчинене групою осіб, з метою заволодіння коштами громадян України, країн СНД та Європи, які організували діяльність мережі «Колл Центрів», працівники яких представляючись працівниками тренінгових компаній-спеціалістами в області трейдингової торгівлі на фінансових біржах типу «Форекс» та крипто біржах типу «Бінанс», шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами громадян та переводять дані грошові кошти в крипто валюту, яку в подальшому виводять в готівкові кошти на території України, прокурором не зазначено та не доведено яким саме чином вказаний в клопотанні транспортний засіб та дві рамки з державними номерними знаками, пов`язані з вчиненим кримінальним правопорушенням. Посилання прокурора в клопотанні як на підставі для накладення арешту на автомобіль на ймовірність знаходження в ньому доказів кримінально провадження, слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки в транспортному засобі був проведений на підставі ухвали слідчого судді обшук, під час проведення якого було виявлене та тимчасово вилучене майно. Тобто органом досудового розслідування шляхом проведення обшуку, наданого на підставі рішення суду, була реалізована можливість виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, зважаючи на що відсутні достатні підстави вважати, що автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурором в клопотанні не зазначена та не доведена необхідність додаткового проведення будь-яких слідчих дій щодо транспортного засобу та двох рамок з державними номерними знаками.

Зважаючи на те, що прокурором не надано даних, що вказане майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, підстави для задоволення клопотання про арешт автомобіля, двох рамок з державними номерними знаками, відсутні.
Зважаючи на зазначене, слідчий суддя також відмовляє у накладенні арешту на ключ від даного транспортного засобу, оскільки він є приналежністю до автомобілю, призначений для обслуговування автомобіля та пов`язаний з автомобілем спільним призначенням. Прокурором також не надано даних, що вказаний ключ є предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника даного майна, про який йдеться в клопотанні.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Щодо доводів представника власника майна стосовно того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не була пред`явлена підозра, то слідчий суддя вважає, що дані обставини не є правовою підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту, з наступних підстав.
З правового аналізу ст.ст. 214, 223 КПК України вбачається, що після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення. Зважаючи на що, відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Щодо доводів представника власника майна стосовно численних порушень представниками органу досудового розслідування норм закону під час проведення обшуку, то дані доводи не підлягають вирішенню на стадії розгляду клопотання про арешт майна. Слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку діям представників органу досудового розслідування, оскільки вказані доводи сторони захисту на даній стадії підлягають оцінці органами досудового розслідування в ході розслідування кримінального провадження та судом в ході його розгляду по суті.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2021 року за № 0000127, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1