КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5436/2021 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами, з доповненнями захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року,
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги. Захисником ОСОБА_6 подано доповнення до апеляційної скарги. В поданих апеляційних скаргах, з доповненнями апелянти просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також захисник ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить поновити строк на подання апеляційної скарги, з підстав наведених у мотивувальній частині скарги, у випадку якщо суд вважатиме, що строк подання цієї апеляційної скарги пропущений.
На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, під час розгляду клопотання судовий розгляд був здійснений неповно, висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. Також, має місце порушення вимог КПК України.
Також апелянти зазначають, що слідчим клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до Печерського районного суду м. Києва подано із порушенням процесуальних строків, а також із порушенням вимог іншого законодавства.
Апелянти звертають увагу на відсутність доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, в матеріалах клопотання відсутні докази виконання ОСОБА_8 ролі підбурювача та схиляння ОСОБА_12 до перевищення наданої йому влади і службових повноважень, відсутні відомості про те, яким саме способом ОСОБА_8 підбурив ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення. Відсутня одна із обов`язкових ознак військового злочину, а саме об`єкт посягання, зокрема, встановлений законодавством порядок несення або проходження військової служби ОСОБА_12 та іншими представниками Міністерства оборони України, а тому інкриміновані дії не можуть вважатися військовим кримінальним правопорушенням, а відтак відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_12 і як наслідок, відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_8 , який за версією слідства є підбурювачем у вчиненні військового кримінального правопорушення. Відсутність начебто завданої ОСОБА_8 матеріальної шкоди. Експертиза військового майна проводилась в іншому кримінальному провадженні, що є істотним порушенням вимог КПК України.
А також апелянти звертають увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не послалась на жоден доказ, що надані сторонами обвинувачення та захисту, а також мотиви не врахування доказів, наданих стороною захисту, які підтверджують необґрунтованість підозри. Не розглянуто можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Продовживши дію альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя не перевірила розмір застави, який є непомірним для ОСОБА_8 .
Апелянти вважають, що стороною обвинувачення не доведено того, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою. Невиправданого зволікання стороною обвинувачення з проведенням досудового розслідування. З 02.07.2021 року до сьогоднішнього дня з ОСОБА_8 не було проведено жодної слідчої дії. Ні слідчий, ні прокурор жодного разу не відвідували ДУ «Київський слідчий ізолятор» за для допиту ОСОБА_8 , тощо.
Щодо строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , зазначає, що 31.08.2021 слідчим суддею було оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали. Повний текст було отримано лише 03.09.2021 року. Останній день подання апеляційної скарги припадав на не робочий день неділю 05.06.2021 , тому останнім днем цього строку є наступний за ним робочий день, який є 06.09.2021.
Перевіривши доводи клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подано з дотриманням вимог ч. 7 ст. 115, п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисників щодо обставин викладених в апеляційних скаргах, які вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставинах і просили про їх задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
02.07.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України, у підбурюванні військової службової особи до перевищення влади та службових повноважень, вчиненому в умовах особливого періоду, що спричинило тяжкі наслідки та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, у заподіянні майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.
07.07.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.09.2021 р., включно, із визначенням розміру застави у сумі 443 920 444 грн. та покладено, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
02.08.2021 року ухвалою Київського апеляційного суду, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року скасовано, щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.09.2021 р., включно, із визначенням розміру застави у сумі 50 001 290 грн. та покладено, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
26.08.2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.
30.08.2021 слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді. Існують об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, зокрема, не проведено перелік слідчих (розшукових) і процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, втім ризики, передбачені ст. 177 КПК України і встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний підозрюваному запобіжний захід, не зменшилися і продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки запобігти таким ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1, ч. 2 ст. 192 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу. Оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшились.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного, в їх сукупності та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, на початкових етапах розслідування можливість перешкоджати правосуддю обвинуваченим обґрунтовує перебування такої особи під вартою. Для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.
Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, розмір майнової шкоди, у заподіянні якої він підозрюється, тяжкість покарання у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, його соціальний статус, свідчать про обгрунтованість ризику зміни місця проживання ОСОБА_8 , його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
З приводу тверджень сторони захисту про неврахування слідчим суддею доводів захисників і підозрюваного щодо необґрунтованості підозри та даних про особу підозрюваного, слід зазначити, що з оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, підозрюваного та захисників, долучені усі матеріали, надані стороною захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу. В оскаржуваній ухвалі описані та проаналізовані дані, які характеризують особу підозрюваного та їм надана відповідна оцінка. Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали врахована неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "IlgarMammadovv. Azerbaijanп. 88", "Erdagozv. Turkeyп. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 426-1 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 426-1 КК України, колегія суддів вважає передчасними.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що продовживши дію альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя не перевірила розмір застави, а автоматично продовжила його, не давши оцінки тому, що досудове розслідування вже триває тривалий час, ризики на які посилається сторона обвинувачення у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, з часом зменшуються та не мають такої вагомого значення, як на початку досудового розслідування.
Крім того слід зазначити, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою сторона обвинувачення, на обґрунтування ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження послалась на те, що підозрюваний будучи спеціалістом у військові сфері та господарській сфері та з 08.04.2015 до 04.09.2019 заступником Міністра оборони України, через сталі стосунки з колишніми підлеглими може, знищити, сховати або спотворити будь-яку із указаних речей чи документів, які знаходяться в цьому Міністерстві та підпорядкованих йо ОСОБА_8 Однак з матеріалів клопотання не вбачається, що Шандра В.О. займав посаду заступника Міністра оборони України в період з 08.04.2015 до 04.09.2019, як про це зазначив орган досудового розслідування у клопотанні. Тому такі посилання органу досудового розслідування на обґрунтування вказаного ризку, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах доданих до клопотання, на що також не було звернуто увагу слідчим суддею.
Тому, колегією суддів встановлено, що прийняв ОСОБА_8 ване рішення про продовження щодо підозрюваного Шандри В.О. запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 при продовженні Шандрі В.О. застави в сумі 22 027 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 50 001 290 гривень у національній грошовій одиниці та не обґрунтував необхідність продовження застави саме в такому розмірі.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів не ОСОБА_8 ся з висновками слідчого судді щодо продовження Шандрі В.О. застави у виді 22 027 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 50 001 290 гривень у національній грошовій одиниці та вважає такий розмір занадто непомірним.
На переконання колегії суддів, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Також є слушними доводи апеляційної скарги в частині, що сторона обвинувачення з клопотанням про продовження запобіжного заходу звернулась з недотриманням строку визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, однак дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Апе ОСОБА_7 и, з доповненнями захисників Охрімчук ОСОБА_8 глюка Г.В., які діють в інтересах підозрюваного Шандри В.О., - задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ОСОБА_11 лідчого управління Державного бюро розслідувань Павлія Д.В., погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у ОСОБА_9 боронній сфері Офісу Генерального прокурора Ко ОСОБА_8 ня ІНФОРМАЦІЯ_1 ю Шандри Валерія Олександровича, 22.10.1969 року народження, - задовольнити.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави, на підозрюваного ШандрОСОБА_15 yle='font-size:13.0pt; color:black'> Валерія Олександровича, покласти наступніобов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_16 yle='font-size:13.0pt; color:black'> Валерія Олександровича, обов`язків до 28.09.2021 року.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрюваний перебуває під вартою.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрюваний перебуває під ОСОБА_8 розпорядження про звільнення Шандру Валерія Олександровича, з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_17 an> Олександрович вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваномуШандр ОСОБА_19 > Олександровичу, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
Фрич Т.В. ОСОБА_4 Мельник В.В. Юрдига О.С.