Провадження №1-кп/524/736/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Кременчука кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001626 від 27 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14.12.2021 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001626 від 27 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який був розподілений головуючому судді ОСОБА_1 .
Цього ж дня , відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень, зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею.
14.12.2021 року ухвалою суду кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є ризики, передбачені ст..177 КПК України, що обвинувачені можуть ухилитись від явки до суду, так як вчинили тяжкий злочин проти власності, також можуть знищити або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаходячись на волі можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Щодо застосування запобіжного заходу до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд застосувати відносно останніх інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також заперечували проти застосування відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати відносно них запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, для того, щоб вони могли працювати.
Суд заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, розглянувши клопотання учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом , який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбаченим ст.. 177 КПК України.
Згідно Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 де зазначено , що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Статтею 29 Конституції України передбачено , що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.
Отже , право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене , але тільки на підставах та в порядку , які чітко визначені в законі.
Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.178 КПК України суд враховує, що останньому висунуте обвинувачення у вчиненні під час іспитового строку тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі кримінальні правопорушення. При обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено відповідно до ст.194 КПК України наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177ч.1п.1,3,4,5 КПК України ризики, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, оскільки обвинувачений знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, офіційно не працює.
З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.4,п.5ч.1ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілого, свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.178 КПК України суд враховує, що ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у вчиненні під час іспитового строку тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. При обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено відповідно до ст.194 КПК України наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177ч.1п.1,3,4,5 КПК України ризики, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, оскільки обвинувачений знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, офіційно не працює.
Щодо доводів захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відсутність вказаних ризиків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у разі визнання їх винними , з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання прокурора судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.1,п.3,п.4,п.5ч.1ст.177КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в разі визнання їх винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого їм висунуте обвинувачення, ті обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у вчиненні під час іспитового строку тяжкого умисного злочину проти власності, знаходячись на волі вони можуть здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, не мають міцних соціальних зав`язків , неодружені, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не мають , офіційно непрацюючі, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів суд вважає неможливим та у зв`язку з цим для запобігання вказаних ризиків, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 19.02.2022 року.
Згідно положень ст. 183 ч.4 п.1 КПК України , суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування .
Оскільки злочин у якому висунуте органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинений із застосуванням насильства, суд не вважає за необхідне визначати у даному кримінальному провадженні заставу, при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання заявлене захисниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає не підлягає задоволенню з підстав наведених вище .
Керуючись ст.ст.177,178 ,194, 314-316,369, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою- задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів , а саме до 19.02.2022 року включно .
Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою -задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів , а саме з до 19.02.2022 року включно .
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_8 МАЛТИЗ