Провадження № 1-кп/947/357/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт зі змінами у відповідносно ст. 338, 341 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0003428 від 26.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт зі змінами у відповідності до ст.338, 341 КПК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003428 від 26.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, який розглядається колегією суддів, а саме: головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .
Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлюються певні особливості судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки головуючий суддя ОСОБА_6 перебуває відпустці і не може прийняти участь в розгляді зазначеного кримінального провадження, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 24.10.2021 року, то суд з урахуванням вищевказаних Перехідних Положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 одноособово по справі суддею ОСОБА_1 .
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор вказав, що ризики, які стали підставою для обрання відповідного запобіжного заходу не зменшились, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та з огляду на наявні відомості про його особу, запобігти передбаченим законом ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора - неможливо.

Зокрема, прокурор вказував, що на теперішній час ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей та будь-яких інших міцних соціальних зв`язків, зареєстрований в іншому місті на окупованій території України та на покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, наголосив на високих ризиках того, що обвинувачений спробує переховуватися від суду та у інші способи перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Захисник обвинуваченого, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заперечував, просив суд обрати запобіжний захід, такий що не пов`язаний з триманням під вартою у зв`язку із відсутністю передбачених КПК України ризиків та недоведеністю їх прокурором та неможливості спотворення ним доказів та подальшого впливу на свідків, та наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, також захисник наголосив на тому, що обвинувачення ґрунтується виключно на показах обвинуваченого, а сам обвинувачений вину визнає, вчинив тяжкий злочин, крім цього тривалий час знаходиться під вартою.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши дані про особу обвинуваченого, враховуючи тяжкість обвинувачення, оцінивши на предмет наявності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 , обвинувачується, у скоєнні злочинів, які відноситься до категорії тяжких злочинів. Однак, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою,

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи тримання обвинуваченого під вартою є розумним з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними й абстрактними.

Все вищевикладене свідчить, що тяжкість покарання не може свідчити про те, що ризик переховування обвинуваченого від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 враховує відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи, реєстрацію в іншому місті на окупованій території України.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує і інші обставини відносно нього, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Думку захисника щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_3 виду запобіжного заходу не пов`язанного з тримання під вартою, суд вважає не обгрунтованою та безпідставною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,35,177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 19.12.2021 року, включно.

Раніше визначену суму застави залишити без змін.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_6