Номер провадження: 11-кп/813/449/22
Номер справи місцевого суду: 500/8433/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року, у кримінальному провадженню №0002424 від 12.09.2018 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в останнє:

- 26.09.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 69, 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

обвинуваченогоу вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Матроська Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не маючої судимості в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Строк основного покарання ОСОБА_8 обчислюється з 12 вересня 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України №838-VІІІвід 24.12.2015р.) зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 вересня 2018 року по дату набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_8 залишено утримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 494,35 грн.

ОСОБА_9 визнано винуватою за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін один рік.

Згідно з п.п. 1 , 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що в середині січня 2017 року біля 20 години він, знаходячись в будинку АДРЕСА_4 , маючи вільний доступ, умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, викрав мобільний телефон марки «Samsung GT 18552» вартістю 850 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «Київстар» № НОМЕР_1 вартістю 25 гривень, в чохлі вартістю 80 гривень, які належать ОСОБА_10 , спричинив йому збитки на загальну суму 955 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В середині лютого 2017 року близько 13 години ОСОБА_8 , знаходячись у АДРЕСА_5 , біля контейнерів для сміття, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 спить, біля одного з контейнерів для сміття, підійшов до останнього та обшукав його, в наслідок чого у внутрішньому кармані куртки виявив та таємно викрав мобільний телефон торгової марки «Nokia RM1134» вартістю 280 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. В наслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 спричинений матеріальний збиток на суму 305 гривень.

В період часу з березня по квітень 2017 року близько 21 години, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, незаконно проник через не зачинені на замок двері до кухні будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав металевий супник вартістю 55 гривень та тарілки в кількості 35 штук, а саме: один сервіз складається з одного блюда, трьох глибоких тарілок, шести дрібних тарілок та одного блюдця загальною вартістю 455 гривень, семи блюдець із фаянсу загальною вартістю 140 гривень, десяти мілких тарілок загальною вартістю 250 гривень, двох блюд овальної форми загальною вартістю 110 гривень, та шести дрібних тарілок загальною вартістю 225 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 1235 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_13 на вказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Окрім того, відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, що на початку квітня 2017 року біля 13 години ОСОБА_8 , знаходячись по АДРЕСА_3 , умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом злому замка на вхідних дверях у будинок, діючи повторно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник у будинок, звідки таємно викрали три пледа, вартістю 160 гривень кожний, на загальну суму 480 гривень, які належать ОСОБА_14 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_14 спричинений матеріальний збиток на суму 480 гривень.

Також, в період часу з 16.06.2017 по 22.06.2017 ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник у приміщення будинку АДРЕСА_3 , та таємно викрав фотоапарат марки «Олімпус» сірого кольору модель БЕ 210 вартістю 900 гривень, 2 секатора вартістю 20 гривень за один на суму 40 гривень, тестер-індикатор для вимірювання напруги марки «ВТ-830ОЬ», вартістю 300 гривень, на загальну суму 1240 гривень, які належать ОСОБА_13 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. В наслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 спричинений матеріальний збиток на суму 1240 гривень.

20.08.2017 в обідню пору ОСОБА_8 , знаходячись по вул. Перекопської дивізії, біля будинку №6 «а» в м. Ізмаїлі Одеської області, умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_15 та відкрито, шляхом зриву, викрав сумку ОСОБА_15 , яка цінності не представляє, в якої знаходився мобільний телефон марки «Blackview» вартістю 850 гривень, з сім - карткою мобільного оператору «Київстар» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошей не було, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 875 гривень.

24.08.2017 близько 12 години ОСОБА_8 , умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_6 , з господарчої споруди за вищевказаною адресою, таємно викрав два чавунових казана ємкістю 5 літрів кожний, вартістю 280 гривень за один, на суму 560 гривень, а також дві алюмінієві каструлі ємкістю 5 літрів, вартістю 80 гривень та 180 гривень відповідно, чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 збитки на загальну суму 820 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

03 грудня 2017 року біля 20 години ОСОБА_8 , знаходячись в будинку АДРЕСА_6 , маючи вільний доступ, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, наніс ОСОБА_17 численні удари по різним частинам тіла, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді кровопідтику правої руки та грудної клітини, а також ссадна лівої кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та відкрито викрав наручний годинник марки «IQ Quartz» вартістю 64 гривні, який належить ОСОБА_17 , спричинив йому збитки на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину зник.

11.09.2018 приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_18 , в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з останнім, маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_18 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, кухонним ножем, який він взяв у приміщенні кухні, наніс один удар в область його грудної клітини, спричинивши при цьому ОСОБА_18 тілесні ушкодження, які спричинили смерть ОСОБА_18 . Смерть останнього знаходиться у прямому причинному зв`язку з одним проникаючим, колото-різаними пораненнями грудної клітини зліва з пошкодженням внутрішніх органів - (наскрізне пошкодження м`язів третього міжребер`я грудної клітини зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження пристінної плеври, наскрізне пошкодження верхньої частки лівої легені в нижній третині, наскрізне пошкодження навколосерцевої сумки на передній поверхні; сліпе проникаюче пошкодження висхідної частини дуги аорти на передній поверхні), які ускладнилися масивною внутрішньою та зовнішньої кровотечою, що викликало порушення реологічних властивостей крові та гемодинаміки в системі мікроциркуляторного русла легенів і зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок суду є незаконним в частині визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки його дії неправильно кваліфіковані з огляду на те, що:

- експертиза за фактом його побиття та перебування в лікарні зі струсом головного мозку не проводилась;

- ОСОБА_8 та його адвокату відмовили у видачі довідки щодо перебування в лікарні;

- відтворення подій не проводилось, експертизу на місці вчинення злочину не проводили, оскільки саме його кров була на підлозі, свідки зі сторони захисту не допитувались, він характеризується за місцем мешкання позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, а прокурор переконував його, що все буде добре;

- оскільки у нього пахова грижа, він боявся, що потерпілий його вдарить та оборонявся від його ударів, захищаючись від ударів потерпілого, він наніс удар потерпілому ножем, однак цього не хотів, та саме через потерпілого у нього був струс мозку.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений ОСОБА_8 просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 121 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, а також просили призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 2 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Вирок суду відносно обвинуваченої ОСОБА_9 щодо доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляційному порядку оскаржений не був.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині злочин; як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно; як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням до житла, за попередньою змовою групою осіб; як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та правильно оцінені судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оскаржує висновок суду щодо доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України, оскаржує вирок суду тільки в частині недоведеності його вини за ч. 1 ст. 115 КК України, просить кваліфікувати його дії за ст. 121 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується показаннями сомового обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_20 .
Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України підтверджується:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтвердив факт того, що вдарив ножем потерпілого ОСОБА_18 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_18 ;
- показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який пояснив суду, що про загибель свого брата ОСОБА_18 він дізнався 12 вересня 2018 року від ОСОБА_20 , яка розповіла йому що смерть загиблому спричинив ОСОБА_8 , який разом з ОСОБА_9 були у них в ґостях, вживали спиртні напої, а потім ОСОБА_18 та ОСОБА_8 посварились та останній ножом вдарив ОСОБА_18 ножем від чого настала смерть. На момент злочину в будівлі було 4 особи - ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 ;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила суду що 11.09.2018 року до їхнього будинку АДРЕСА_2 прийшли в гості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими вони (вона та ОСОБА_18 ) вживали спиртне. Вона та ОСОБА_9 через деякий час заснули, оскільки були у стані сп`яніння Прокинулась вона від то, що до кімнати зайшов ОСОБА_18 , який був в крові та сповістив її, що ОСОБА_21 намагався вкрасти гроші, та впав на підлогу. Як він сказав, що коли він зробив ОСОБА_21 зауваження, той вдарив його ножем. Вона викликала швидку, але спасти ОСОБА_18 не вдалось, він помер. Про це вона розповіла ОСОБА_19 , коли той прийшов до дому після її дзвінка. Окрім ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 та її нікого в будинку не було;
- показаннями ОСОБА_23 , яка пояснила суду, що 11.09.2018 року разом з ОСОБА_8 перебувала в гостях у будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_18 та його співмешканки ОСОБА_24 . Разом вони вживали алкоголь. Потім вона та ОСОБА_24 заснули, оскільки були у стані сп`яніння. Прокинулись вона від то, що до кімнати зайшов ОСОБА_18 , який був в крові та сповістив, що ОСОБА_21 намагався вкрасти гроші, та впав на підлогу. Від сполученого тілесного ушкодження ОСОБА_18 помер. ОСОБА_8 до приїзду поліції знаходився у будинку;
- протоколом огляду місця події від 12 вересня 2018 року в ході якого оглянутий будинок АДРЕСА_7 та виявлений труп ОСОБА_18 . В ході огляду виявлено та вилучено 4 змива речовини бурого кольору, садовий секатор, дерев`яна палиця, куртка чоловіча, фартух, 2 сліди папілярних візерунків, ніж, простиня, одіяло;
- протоколом огляду трупа від 12.09.2018 року з якого вбачається, що оглянутий труп ОСОБА_18 та виявлені тілесні ушкодження та вилучений одяг загиблого;
- висновком експерта №23/372-2018 від 12 жовтня 2018 року з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа громадянина ОСОБА_18 , виявлені тілесні ушкодження: - проникаюче колото - різане пораненнями грудної клітини зліва; з пошкодженням внутрішніх органів і наскрізне пошкодження м`язів третього міжребер`я грудної клітини зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження пристінної плеври, наскрізне пошкодження верхньої частки лівої легені в нижній третині, наскрізне пошкодження навколосерцевої сумки на передній поверхні; сліпе проникаюче пошкодження висхідної частини дуги аорти на передній поверхні).
Характер пошкоджень і ступінь вираженості реактивних змін в області їх, вказують на те. що всі пошкодження та трупі гр-на ОСОБА_18 , завдані при житті, і утворилися незадовго до смерті, вкрай обмежений інтервал часу, що підтверджується мінімальної виразністю реактивних змін (Ушкодження стінки: аорти та перикарда, легень - у вигляді дефектів щілиноподібної форми з відносної, рівними контурами ранового каналу, з крововиливами в краях ушкодження; ушкодження м`яких тканин грудної клітки та міжреберного м`яза у вигляді дефектів щілиноподібної форми з відносно рівними контурами ранового каналу з крововиливом - без виражених реактивних змін; вогнищеві крововиливи в легенях - із не різко вираженою початковою перифокальною клітинною реакцією), виявлених при судово - гістологічному дослідженні, які пов`язані з наростаючими явищами геморагічного шоку.
Смерть гр-на ОСОБА_18 знаходиться у прямому причинному зв`язку з одним, проникаючим, колото - різаними пораненнями грудної клітини зліва з пошкодженням внутрішніх органів - (наскрізне пошкодження м`язів третього міжребер`я грудної клітки зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження пристінної плеври, наскрізне пошкодження верхньої частки лівої легені в нижній третині, наскрізне пошкодження навколосерцевої сумки на передній поверхні, сліпе проникаюче пошкодження висхідної частини дуги аорти на передній поверхні), які ускладнилися масивною внутрішньою та зовнішньої кровотечею, що викликало порушення реологічних властивостей крові та гемодинаміки в системі мікроциркуляторного русла легенів і зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання. Даний підсумок підтверджується результатами розтину - наявність смугасті крововиливи на внутрішній оболонки серця (плями Мінакова), нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів і судово-гістологічного дослідження (Акт судово- медичного дослідження (гістологічного) №3180/472 від 16.11.17р.): «Ушкодження стінки аорти та перикарда, легень - у вигляді дефектів щілиноподібної форми з відносно рівними контурами ранового каналу, з крововиливами в краях ушкодження; ушкодження м`яких тканин грудної клітки та міжреберного м`яза у вигляді дефектів щілиноподібної форми з відносно рівними контурами ранового каналу з крововиливом - без виражених реактивних змін; вогнищеві крововиливи в легенях - із не різко вираженою початковою перифокальною клітинного реакцією, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, дисоціація на плазму і формені елементи крові, еритростази в просвіті судин».
Проникаюче колото - різане пораненнями грудної клітини зліва (рана №1 на передній поверхні грудної клітки на межі верхній та середній третини біля грудної лінії в 2 см ліворуч від передньої серединної лінії); з пошкодженням внутрішніх органів (наскрізне пошкодження м`язів третього міжребер`я грудної клітки зліва, з крововиливами навколо, наскрізне пошкодження пристінної плеври, наскрізне пошкодження верхньої частки лівої легені в нижній третині, наскрізне пошкодження навколосерцевої сумки на передній поверхні; сліпе проникаюче пошкодження висхідної частини дуги аорти на передній поверхні) у гр-на ОСОБА_25 , викликали небезпечні для життя явища і відповідно до п.п. 2.1.2; 2.1.3 й, о), «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Виявлені ушкодження на трупі у ОСОБА_18 , - Рана шкіри на передній поверхні грудної клітки, пошкодження м`язів грудної клітки, ушкодження плеври, лівої легені, навколосерцевої сумки (перикарда), висхідної частини дуги аорти - являються складовими частинами одного ранового каналу, який починається від рани №1, розташованої на грудній клітці
Наявна травма грудної клітки мають ознаки колото-різаного ушкодження, що могли утворитися в результаті дії плаского колото-ріжучого предмету, що має обушок та лезо і максимальну ширину поринулої частини не більше 2 см.
Згідно зовнішнього дослідження «...Рановий канал спрямований з переду назад з верху до низу та зліва на право, (відносно вертикального положення людини), та проникає на глибину 6 см, сторонніх включень в порожнині ранового каналу не виявлено».
При нанесенні ушкоджень потерпілому, направлення одного удару співпадає з напрямком одного ранового каналу який охоплює внутрішні органи.
Згідно експертизи «.. На передній поверхні грудної клітки на межі верхній та середній третини біля грудної піни' в 2 см ліворуч від передньої серединної лінії підмічається рана №1 (нумерація ран довільна). Рана наскрізна, умовно щілино - подібної форми орієнтована на 11 та 5 годин умовного циферблату, розмірами 1,4x0,6 см. Краї рани не здирані, при зведенні добре зіставні. Верхній кінець звужений, загострений. Нижній кінець загострений розширений. Ліва верхня стінка полога, права нижня стінка підрита. Рановий канал спрямований з переду назад з верху до низу та зліва на право (відносно вертикального положення людини), та проникає на глибину 6 см, сторонніх включень в порожнині ранового каналу не виявлено...» завдання удару лезо було направлено до гори, в напрямку на 11 годин умовного циферблату, а обушок був орієнтований у протилежному напрямку - на 5 годинах умовного циферблату.
Характер та локалізація ушкоджень на тілі у гр-на ОСОБА_18 , (розташування колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки), вказує на той факт що в момент нанесення ушкоджень, потерпілий міг перебувати в різному положенні, позі. Найвірогідніше, що взаємне розташування до травмуючого предмету не змінювалося, та свідчить, що в момент нанесення ушкоджень потерпілий був звернений переднє поверхнею - тіла до травмуючого предмета (знаряддя вчинення злочину).
Можливість утворення виявлених на тілі гр-на ОСОБА_18 , пошкоджень при умовах зазначених в обставинах а частині заподіяння тілесних ушкоджень, а саме «...12 09.18р. приблизно о 23.30 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_7 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_18 , в ході сварки, що виникла раптово, маючи умисел на заподіяння смерті потерпілому, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій кухонним ножем, який взяв у приміщенні кухні наніс один удар ножем в область грудної клітини, з причинив при цьому ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді травми грудної частини чорти, що призвело до гострої крововтрати, від якої потерпілий ОСОБА_18 помер на місці...» - не виключена, так як у потерпілого ОСОБА_18 , на тілі відмічаються проникаюче колото - різане поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів.
Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий міг прожити короткий проміжок часу - вимірюваними хвилинами;
- висновком експерта №801 від 22 жовтня 2018 року з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_18 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров обвинуваченого ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО.
На чоловічих джинсових брюках, вилучених у обвинуваченого ОСОБА_8 12.09.2018 р. в ході його затримання, знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений тільки антиген Н, властивий як основний групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_18 та від підозрюваного ОСОБА_8 (носія антигену Н) при наявності у останнього пошкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події;
- висновком експерта№828 від 02 листопада 2018 року кров потерпілого ОСОБА_18 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО.
На чоловічих сорочці, футболці, спортивних брюках, вилучених в ході огляду потерпілого ОСОБА_18 знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_18 та від підозрюваного ОСОБА_8 при наявності у останнього пошкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події;
- висновком експерта №768 від 23 жовтня 2018 року з якого вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров потерпілого ОСОБА_18 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.
На кухонному ножі та садовому секаторі, вилучених 12.09.2018р. в ході огляду місця події: будинку АДРЕСА_7 виявлена кров людини, при встановленні групової приналежності якої виявлений тільки антиген Н, що не дає можливості категорично висловитись про групу досліджуваних слідів крові. Однак, так як антиген Н, як основний, властивий групі крові О з ізогемаглютинінамианти-А і анти-В, не виключається походження крові від особи (осіб) з даною групою крові за системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_18 , і від підозрюваного ОСОБА_8 ;
- висновком експерта №463 від 12 жовтня 2018 року з якого вбачається, що при проведенні судово-медичного дослідженні вилученого від трупа ОСОБА_18 , виявлено одне ушкодження, яке має ознаки колото-різаної рани, що могла утворитися в результаті дії плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо і максимальну ширину поринулої частини не більше 2см.
При проведенні судово-медичної експертизи ножа, секатора та проведенні експериментальних та порівняльних досліджень встановлено, що не виключається можливості утворення вищезазначеного колото-різаного ушкодження на клапті шкіри грудної клітини, вилученого від трупа ОСОБА_18 , клинком представленого на експертизу ножа.
Індивідуальні особливості травмуючого предмета в пошкодженнях не відобразилися.
Виключається можливість утворення вищезазначеного колото-різаного ушкодження на клапті шкіри грудної клітини, вилученого від трупа ОСОБА_18 , секатором, представленим на експертизу;
- висновком експерта №462 від 12 жовтня 2018 року з якого вбачається, що при проведенні судово-медичного дослідження одягу (куртка, сорочка, майка) ОСОБА_18 виявлено одне ушкодження на передній поверхні майки зліва, яке має ознаки колото-різаного та могло утворитися в результаті дії плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо і максимальну ширину поринулої частини не більше 2см.
Не виключається можливість утворення вищезазначеного колото-різаного пошкодження на майці ОСОБА_18 , клинком представленого на експертизу ножа.
Індивідуальні особливості травмуючого предмета в пошкодженнях не відобразилися.
Виключається можливість утворення вищезазначеного колото-різаного пошкодження
секатором, представленим на експертизу;
- висновком експерта №455 від 22 жовтня 2018 року кров потерпілого ОСОБА_18 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.Кров обвинуваченого ОСОБА_8 за ізосерологічною системою АБО відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.
В піднігтьову зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_8 знайдено кров, епітеліальні клітини та виявлений білок людини. Встановити статеву належність крові та клітин не представилося можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер лімфоцитів, нейтрофілоцитів та епітеліоцитів, придатних щодо статевоспецифічної диференціації. При визначенні групової належності крові і клітин виявлений лише антиген Н ізосерологічної системи АВО (антигени А, В та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені), що, як основний, властивий групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає походження крові та клітин від особи (осіб) любої статі з вищевказаною групою крові, в тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_8 , так і від потерпілого ОСОБА_18 ;
- висновком експерта №454 від 18 жовтня 2018 року кров потерпілого ОСОБА_18 , 1983 року народження, за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Кров підозрюваного ОСОБА_8 , 1992 року народження, за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.
У піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_18 (відповідно об`єкти №№1,2 - нумерація лабораторії) знайдені кров, ядровмісні епітеліальні клітини та виявлений білок людини, причому в об`єкті №1 встановлена статева приналежність крові та клітин особі (особам) чоловічої генетичної статі, а також у даному об`єкті більша частина епітеліоцитів входить до складу багатошарових пластів клітин морфологічно схожих з глибокими шарами епідермісу, що дає можливість припустити їх травматичне походження. Встановити статеву приналежність крові та клітин в об`єкті №2 не можливо у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер клітин крові та епітеліоцитів, придатних до статевоспецифічної диференціації.
При визначені групової належності крові та клітин (об`єкти №№1,2) виявлений лише антиген Н ізосерологічної системи АВО (антигени А та В, а також ізогемаглютиніни анти-А та анти-В не виявлені), що не дає можливості категорично висловитись про групову належність крові та клітин, але виявлений антиген Н, як основний, властивий особі (особам) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В даної системи, що не виключає походження клітин та крові в об`єкті №1 від чоловіка (чоловіків), а в об`єкті №2 від особи (осіб) з вищевказаною групою крові системи АВО, у тому числі, як і від самого потерпілого ОСОБА_18 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 .
З урахуванням наведеного, всуперереч доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що зазначені докази повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджують встановлені у вироку суду обставини щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, з наданням належної правової кваліфікації його діям, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказам, підтвердження не знайшли.

Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б ці висновки суду спростовувались, в апеляційній скарзі не зазначено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Правова позиція обвинуваченого полягає в тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 94 КПК України, ніби то оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, та не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він не врахував доводи захисту.

Проте, апеляційний суд вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки, як зазначалось, при судовому розгляді в суді першої інстанції були в повному обсязі досліджені докази у кримінальному провадженні, які прямо вказують на винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, суд зазначив наведені докази, оцінив ці докази в їх сукупності, та належним чином мотивував висновки про те, що ці докази підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, навівши у вироку переконливі мотиви, з яких не прийняв до уваги доводи захисту.

В апеляційній скарзі не зазначено, а під час її розгляду апеляційному суду не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів досліджені судом докази, які покладені в обґрунтування вироку.

Апеляційний суд вважає, що матеріалами кримінального провадження доведена суб`єктивна та об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо неправильного кваліфікування дій обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не мав умислу на вбивство потерпілого спростовуються локалізацію та характером ушкоджень на тілі потерпілого, зокрема, що обвинувачений одразу наніс удар ножем у грудну клітину потерпілого, який, отримав проникаюче колото-різане поранення небезпечне для життя.
При цьому, колегія суддів враховує, що з часу нанесення потерпілому удару ножем до часу настання смерті пройшов незначний час, вкрай обмежений інтервал часу, тобто нанесений удар був смертельний.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому та його захиснику відмовили у видачі довідки щодо перебування в лікарні, відтворення подій не проводилось, експертизу на місці вчинення злочину не проводили, оскільки саме його кров була на підлозі, свідки зі сторони захисту не допитувались, апеляційний суд не приймає до уваги, так як зазначені обставини не впливають на доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих доказах, підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту про невідповідність призначеного судом покарання, через суворість, то апеляційний суд вважає їх також необґрунтованими, з огляду на таке.

Апеляційний суд при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та докази, та вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому дотримався вимог кримінального закону.

Так, згідно ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до приписів ст. 65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчинених злочинів, та особу винного.

Згідност. 66 КК України, суд 1-ї інстанції встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Також, увідповідності до приписів ст. 67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався приписів ст.ст. 65-67 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного ОСОБА_8 , а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставини, що обтяжує покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі зазначеного у вироку, а саме за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд першої інстанції, при призначенні остаточного покарання дотримався вимог ст. 70 КК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі є обґрунтованим, призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також призначено без порушень вимог кримінального закону.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував всіх даних про особу обвинуваченого, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом мотивувальної частини вироку суду, в якому враховані та належним чином вмотивовані висновки про призначення покарання, у тому числі дані щодо особи обвинуваченого, на які посилається сторона захисту.

Стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів, які б свідчили про наявність будь-яких обставин, що пом`якшують покарання та наявність у обвинуваченого інших обставин, які позитивно його характеризують, які б були не враховані судом.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, з урахуванням обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень,даних щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, що свідчить про те, що він належних висновків не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання не вбачається, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.
З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або невідповідності призначеного судом покарання, які були б підставою для скасування чи зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4