ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1064/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/389/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно. Накладено арешт на майно, а саме на: - VOLKSWAGEN CRAFTER A308.51 VIN НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 12.08.2021 року, зареєстровано за громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає АДРЕСА_1 ; та MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI VIN НОМЕР_3 , 2015 р.в., державний номерний знак НОМЕР_4 10.06.2020 року, зареєстровано за громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає Хмельницька область, Чемеровецький район, с. Вільхівці, шляхом заборони відчуження вищевказаного майна. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вказані транспортні засоби, мають значення для встановлення обставин цього кримінального провадження, а тому виникла необхідність у накладенні арешту з метою проведення відповідних експертиз шляхом заборони відчуження автомобілів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить поновити їй строк апеляційного оскарженні і скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Свої вимоги мотивує тим, що прокурором в клопотанні та судом в оскаржуваній ухвалі ніяким чином не пояснюється, яким чином можлива експертиза сертифікату відповідності потребує арешту її автомобіля. Також наголошує, що жодної постанови про визнання її транспортного засобу речовим доказом в межах КП №0000092 з боку прокурора слідчому судді надано не було, як і не було надано їй жодного процесуального статусу. Стверджує, що підстав вважати її транспортний засіб доказом злочину не існує, також він не може бути конфіскованим судом у разі ухвалення обвинувального вироку. Таким чином відсутні об`єктивні підстави для перебування її майна під арештом. Наголошує, що арештований транспортний засіб відповідно до договору оренди використовується ТДВ Чемеровецьке автотранспортне підприємство 16847 для обслуговування автобусного маршруту Хмельницький-Івано-Франківськ та за ним закріплено двоє водіїв, а тому накладення арешту окрім підривання ділової репутації, значних втрат у господарській діяльності, позбавить ще й двох водіїв та членів їхніх сімей без джерел доходу. Вказує, що ніколи не відмовлялась у сприянні органу досудового розслідування у встановленні істини у кримінальному провадженні і за першої необхідності надасть санкціонований доступ до свого майна в тому числі і для проведення необхідних слідчих дій. Зазначає, що помилка державного органу при первинній реєстрації транспортного засобу не може порушувати право нового власника транспортного засобу, на якого останній перереєстрований, на користування та розпорядження належним йому майном.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника потерпілої, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів провадження, 03 вересня 2021 року клопотання прокурора про арешт автомобіля було розглянуто без виклику їх власників і ОСОБА_8 не була присутня при оголошенні ухвали. Копію ухвали вона отримала 21 вересня 2021 року. За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що строк оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, то вона підлягає задоволенню частково у зв`язку з наступним.

Ухвалою слідчого судді, яка оскаржується, було накладено арешт на два автомобілі, один з яких зареєстрований за ОСОБА_9 , а інший - за ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 стверджує про незаконність накладення арешту на її автомобіль і просить скасувати скасувати ухвалу слідчого судді стосовно обох автомобілів. Однак, в матеріалах провадження відсутні і до апеляційної скарги не додані відомості про те, що ОСОБА_9 уповноважував її оскаржувати ухвалу слідчого судді. Крім того, відсутні відомості, що ОСОБА_8 може бути представником учасника кримінального провадження згідно вимог ч.4 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку оскаржена ухвала слідчого судді може бути переглянута лише в частині, що стосується інтересів апелянта ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно ОСОБА_8 постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, без врахування вимог ч.2 ст.173 КПК України щодо необхідності враховувати при вирішенні питання про арешт майна правову підставу для такого арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відомостей про врахування цих обставин ухвала слідчого судді не містить та не відповідає вимогам ст.370 КПК України, згідно якої судове рішення повинно бути законним, вмотивованим і обґрунтованим.

Так, в ухвалі слідчого судді висновки щодо підстав накладення арешту на автомобіль ОСОБА_8 викладені узагальнено без визначення його конкретної мети, а лише вказано, що належний ОСОБА_8 автомобіль має значення під час розслідування даного кримінального провадження і необхідність його арешту зумовлена метою проведення необхідних експертиз.

Разом з тим, які саме експертизи щодо автомобіля мають бути проведені при розслідуванні кримінального правопорушення за фактом використання завідомо підробленого документа (ст.358 КК України) і чому для їх проведення необхідно заборонити відчуження транспортного засобу в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано. Крім того, в ході апеляційного розгляду встановлено, що після задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на автомобіль у цьому кримінальному провадженні не було призначено відносно нього жодної експертизи.

Отже, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна не дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив рішення, яке не ґрунтується на фактичних обставинах кримінального провадження, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409 КПК України є підставами для його скасування.

Щодо клопотання прокурора від 02 вересня 2021 року, то як встановлено в ході апеляційного розгляду воно є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст.171 КПК України, у зв`язку з наступним.

З доданих до клопотання слідчого матеріалів слідує, що досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000092 від 13 травня 2021 року здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, зокрема за фактом того, що під час перевірки матеріалів реєстраційних справ було виявлено, що ОСОБА_10 подав у ТСЦ №6144 (м. Теребовля) підроблений сертифікат відповідності на автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI VIN НОМЕР_3 , 2015 р.в.

Прокурор 02 вересня 2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний автомобіль мотивуючи тим, що цей автомобіль був засобом вчинення вказаного кримінального правопорушення, тобто використання завідомо підробленого документа, а тому є речовим доказом.

Однак, така підстава накладення арешту суперечить точному змісту ст.98 КПК України, згідно якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи клопотання прокурора, що належний ОСОБА_8 автомобіль має ознаки речового доказу в даному кримінальному провадженні, яке розслідується за фактом використання ОСОБА_10 завідомо підробленого документу не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, відповідно до положень глави 17 КПК України сама лише наявність ознак речового доказу не є безумовною і достатньою підставою для обмеження права громадян на володіння, розпорядження і користування належним їм на праві власності майном шляхом його арешту і вилучення з поміщенням на арешт-майданчик, як про це просить прокурор.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду в клопотанні прокурора не конкретизовано мету з якою необхідно накласти арешт на автомобіль, а лише вказано про проведення необхідних експертиз. Клопотання прокурора в частині обґрунтування необхідності для потреб досудового розслідування накладення арешту з вилученням майна ОСОБА_8 викладене узагальнено, без вказівки на конкретні обставини, які виправдовують такий ступінь втручання у права особи і доводять неможливість встановити обставини у цьому кримінальному провадженні без застосування арешту.

Аналізуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку прокурором не наведено правових підстав для накладення арешту на автомобіль ОСОБА_11 та не доведено необхідність такого арешту, а тому застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження в даному випадку суперечить вимогам ст.ст.170,171,173 КПК України.

На підставі викладеного, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170-174, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2021 року в частині накладення арешту на MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI VIN НОМЕР_3 , 2015 р.в., державний номерний знак НОМЕР_4 10.06.2020 року, зареєстровано за громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає Хмельницька область, Чемеровецький район, с. Вільхівці скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI VIN НОМЕР_3 , 2015 р.в., державний номерний знак НОМЕР_4 10.06.2020 року, зареєстровано за громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає Хмельницька область, Чемеровецький район, с. Вільхівці відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді