Справа № 465/4234/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/810/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у кримінальне провадження № 465/4234/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання за даним вироком зараховано частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2021 року за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши остаточне покарання у даному кримінальному провадженні у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів. Контроль за виконанням вироку в частині повернення та знищення речових доказів покладено на начальника ВП № 3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_9 , яких зобов`язано надати суду документи про підтвердження виконання в цій частині вироку.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він, 15 березня 2021 близько 14 год. 14 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, повторно, скориставшись тим, що його дії були непомітними для інших осіб, перебуваючи на АДРЕСА_2 , шляхом підбору ключа, проник до квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 та перебуває в тимчасовому користуванні ОСОБА_11 , звідки таємно викрав: одну сережку виготовлену зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 0,45 грам вартістю 713,19 грн; пару сережок виготовлених зі сплаву на основі золота 585 проби з одним каменем прозорого кольору, вагою 1,88 грам, без вставок вартістю 2 979,57 грн; браслет виготовлений зі сплаву на основі срібла 925 проби масою 13,55 грам та восьми підвісок до нього виготовлених зі сплаву на основі срібла 925 проби вагою 20,6 грам загальною вартістю 6 929,82 грн; каблучку виготовлену із сплаву металу на основі золота 585 проби вагою 1,12 грам вартістю 1 775,06 грн; наручний чоловічий годинник торговельної марки «Indersoll» з маркувальним написом «SINSE 1892», моделі «IQ009KHBR» з ремінцем коричневого кольору, вартістю 2 766,67 грн, наручний чоловічий годинник торговельної марки «CONTINENTAL», моделі 9703, вартістю 1 000 грн, пару сережок з недорого цінного металу жовтого кольору зі вставками з каменів білого кольору, вартістю 57,50 грн, чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 16 221,81 грн.
На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу,у якій просить вирок змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів, а саме: виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку покликання щодо покладення контролю виконання вироку в частині повернення та знищення речових доказів на начальника ВП № 3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_9 , яких зобов`язати представити суду документи про підтвердження виконання в цій частині вироку. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 31 (тридцять одну) грн 00 коп. та пару кросівок чорного кольору з білими вставками фірми Adidas повернути ОСОБА_5 як власнику майна.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що жодною нормою КПК України не передбачено обов`язку прокурора щодо здійснення контролю за поверненням або ж знищенням речових доказів та надання суду документів, які це підтверджують, після ухвалення вироку суду.

Крім того, зазначає, що з врахуванням вимог ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме грошові кошти у сумі 31 грн 00 коп та кросівки чорного кольору з білими всатвками фірми Adidas слід було повернути власнику ОСОБА_5 , а не дружині ОСОБА_13 , яка не є учасником провадження та не має жодного відношення до майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, є доведеною та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням наведеного, призначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд повинен був застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання призначених покарань, після цього зарахувати покарання відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Однак суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та призначаючи остаточне покарання ОСОБА_5 не застосував правила, передбачені в частинах першій третій статті 70 КПК України.

Крім того, як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку суд поклав контроль за виконанням вироку в частині повернення та знищення речових доказів на начальника ВП №3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 , яких зобов`язано надати суду документи про підтвердження виконання вироку в цій частині.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції вийшов за межі положень ч. 9 ст. 100, п.2 ч. 4 ст. 374 КПК України, якими регламентується порядок вирішення зазначених питань.
Також, контроль за поверненням та знищенням речових доказів після завершення кримінального провадження ухваленням вироку суду не входить до переліку повноважень прокурора відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України.
При цьому судом не враховано, що станом на час ухвалення вироку, такий орган як ВП №3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області уже не існував.
Також, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Однак, в порушення зазначеної норми суд вирішив речові докази, саме: 31 грн 00 коп та кросівки чорного кольору з білими вставками фірми Adidas повернути дружині ОСОБА_13 , а не власнику ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково а вирок суду щодо ОСОБА_5 змінити.

У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 рокущодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2021 року у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2021 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку на покладення обов`язків в частині повернення та знищення речових доказів на начальника ВП № 3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_9 .
На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме: 31 грн 00 коп. та пару кросівок чорного кольору з білими вставками фірми «Adidas», вилучені у обвинуваченого та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, повернути ОСОБА_5 .
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3