печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002155 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
13.12.2021 слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002155 від 22.10.2021, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що другим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002155 від 22.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом керівника Миколаївської обласної прокуратури від 15.12.2015 № 3338к призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Миколаївської обласної прокуратури.

Водночас, як зазначив слідчий в клопотанні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм чинного законодавства України, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Миколаївської обласної прокуратури, тобто являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище представником влади і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах особи будь-якої дії з використанням службового становища, за наступних обставин.

Так, 21.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000992 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

У подальшому 22.07.2021 ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000992 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.07.2021 ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, яку ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02.08.2021 скасовано та застосовано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

У подальшому 09.08.2021 прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 визначено прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000992 від 21.07.2021.

Однак, ОСОБА_3 , здійснюючи нагляд у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000992 від 21.07.2021, у не встановлений в ході досудового розслідування спосіб та час повідомив через підозрюваного ОСОБА_9 його батька ОСОБА_10 про необхідність здійснення телефонного дзвінка на наданий останнім на аркуші паперу абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 .

Надалі, в кінці липня 2021 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 під час зустрічі з ОСОБА_10 повідомив, що є працівником Миколаївської обласної прокуратури та має можливість вплинути на хід досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000992 зазначивши, що йому потрібен час для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування відповідного кримінального провадження та після чого він повідомить як діяти у подальшому.

У подальшому, в кінці серпня 2021 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000992 від 21.07.2021, перебуваючи в районі яхт клубу в м. Миколаєві, маючи умисел на власне незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, висловив ОСОБА_10 прохання надати йому неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США за зміну раніше повідомленої підозри його сину ОСОБА_9 на ст. 296 КК України та запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши про необхідність узгодження вказаної суми неправомірної вигоди з керівництвом Миколаївської обласної прокуратури.

11.09.2021 близько 20:00 год ОСОБА_3 , будучи наділеним, як прокурор, повноваженнями у відповідності до ст. 36 КПК України, перебуваючи в районі яхт клубу в м. Миколаєві, з метою доведення злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, повторно висловив ОСОБА_10 прохання надати йому неправомірну вигоду в сумі 20 000 доларів США, що становило, станом на 11.09.2021, згідно курсу НБУ 534 400 грн. за зміну раніше повідомленої ОСОБА_9 підозри з ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України, вжиття заходів щодо зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою та подальшим призначенням умовного терміну відбуття покарання.

У подальшому, 31.10.2021 о 12 год. 06 хв., ОСОБА_3 , в ході зустрічі з ОСОБА_10 в районі вулиці Північної у м. Миколаєві, діючи умисно, з корисливим мотивів, з метою власного незаконного збагачення, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно запевнив останнього про зміну його сину ОСОБА_9 раніше повідомленої підозри за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України, вжиття заходів щодо зміни запобіжного заходу та подальше призначенням умовного терміну відбуття покарання у разі надання йому раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в сумі 20 000 доларів США, що становило, станом на 31.10.2021, згідно курсу НБУ 525 400 грн.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ст.177 КПК України, а саме:

- передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду). У разі визнання винним ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що може спонукати його переховуватися від суду, враховуючи те, що ОСОБА_3 офіційно не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів не має, тобто не обтяжений соціальними зв`язками, це може також спонукати його виїхати за межі м. Миколаєва, у зв`язку з чим органи досудового розслідування не зможуть контролювати поведінку підозрюваного, та що може призвести до втрати зв`язку з даною особою;

- передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати предмети, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема наглядового провадження №0000992 тощо.

- передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі на заявника, на сина заявника-підозрюваного ОСОБА_9 , на працівників поліції, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000992 та на інших осіб, які можуть мати відношення до вчиненого кримінального правопорушення, наприклад прокурорів, які перебувають у групі прокурорів у відповідному кримінальному провадженні та є колегами підозрюваного по роботі з якими останній підтримує товаристські стосунки, у зв`язку з чим, можуть спотворитись об`єктивні обставини вчиненого злочину;

- передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином зокрема, має сталі зв`язки із працівниками правоохоронних органів, прокуратури, суду, володіє певною службовою інформаціїю, яку може застосовувати та перешкоджати проведенню досудового розслідування вцілому, шляхом отримання життєвої або компрометуючої інформації на свідків, потерпілого та інших учасників.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисники підозрюваного ОСОБА_3 адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що підозра необгрунтована, ризики не доведені, підозрюваний має позитивну характеристику, родину, двоє неповнолітніх дітей. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав своїх захисників та зазначив, що винним себе не вважає, підозра не обгрунтована, ризики не доведені. Також зазначив, що відносно нього здійснено провокацію.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

09.12.2021 о 13:26 прокурором другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи, повідомив ОСОБА_3 про те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК Україні, тобто у проханні надати неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто обіцяє чи надає неправомірну вигоду, в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2021 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10.2021;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 04.11.2021;

- матеріалами ГУ БКОЗ СБУ від 22.10.2021 № 17/2/2-23546/21 та від 29.10.2021 №14/2/2-6982;

- протоколом затримання ОСОБА_3 від 04.11.2021, який складено слідчим другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 ;

- протоколом особистого обшуку ОСОБА_3 від 04.11.2021, який складено заступником начальника другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події від 04.11.2021, який складено слідчим другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 04.11.2021 складено слідчим другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 та погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 04.11.2021;

- протоколом обшуку від 04.11.2021.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002155.

Одночасно слідчий суддя звертає увагу на те, що в резолютивній частині ухвали слідчого судді, постановленій під час розгляду даного клопотання, неправильно вказано дату по яку діє застосований запобіжний захід, а саме, «до 14 лютого 2022 року включно» замість «до 09 лютого 2022 року включно». Тому слід вважати написаним у резолютивній частині судового рішення «до 09 лютого 2022 року включно».

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002155 від 22 жовтня 2021 року, а саме до 09 лютого 2022 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні, та суду із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні, та суд про зміну свого місця проживання, реєстрації;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1