Номер справи 289/2154/21
Номер провадження 1-кс/289/287/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської областi ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СГ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000164 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СГ ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на вантажний автомобіль у складі тягача "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 2143, належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та напівпричепа "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 2143, належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , зазначені свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 і НОМЕР_4 , а також електровелосипед "Active", що належить ОСОБА_6 , які вилучені і являються речовими доказами в кримінальному провадженні №0000164 з метою збереження речових доказів.
Подане клопотання мотивує тим, що 09.11.2021 близько 15-01 години на нерегульованому перехресті вулиць Велика Житомирська та Петрівська в м. Радомишль Житомирської області під час виконання маневру розвороту вантажного автомобіля у складі сідлового тягача "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , сталося зіткнення з електровелосипедом "Active", під керуванням ОСОБА_6 з задньою правою частиною напівпричепа вантажного автомобіля, яка рухалася по вул. Велика Житомирська і виїхала на зустрічну смугу, в результаті чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани голови, забою головного мозку та перелому кісток лівого передпліччя.
За даним фактом 09.11.2021 внесені відомості до ЄРДР за №0000164 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У ході проведення огляду вказані транспортні засоби були вилучені та визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000164, для встановлення об`єктивної істини виникла необхідність запобіганню можливому відчуженню, розпорядженню та користуванню даним майном, а тому є ризик, що в ході використання автомобіля та електровелосипеда вони можуть бути відчужені, знищені, або втрачені сліди, які вказують на наявність ознак злочину та можуть допомогти встановити особу, що його вчинила, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на указані транспортні засоби.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, направивши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлене клопотання підтримують та просять задовольнити.
Враховуючи викладені обставини, а також факт введення карантинних заходів з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності належним чином повідомлених учасників процесу.
Відповідно до ст. 107 КПК України, враховуючи відсутність учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Витягом з кримінального провадження №0000164 підтверджується факт внесення 09.11.2021 до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме відносно того, що 09.11.2021 близько 15-01 години на нерегульованому перехресті вулиць Велика Житомирська та Петрівська в м. Радомишль Житомирської області під час виконання маневру розвороту вантажного автомобіля у складі сідлового тягача "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , сталося зіткнення з електровелосипедом "Active", під керуванням ОСОБА_6 з задньою правою частиною напівпричепа вантажного автомобіля, яка рухалася по вул. Велика Житомирська і виїхала на зустрічну смугу, в результаті чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани голови, забою головного мозку та перелому кісток лівого передпліччя.
Відповідно до змісту протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.11.2021 за результатами зазначеного огляду до ДП «Радомишльське ЛМГ» вилучено вантажний автомобіль у складі сідлового тягача "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , до матеріалів к/п - свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 і НОМЕР_4 , до ВП №3 Житомирського РУП - електровелосипед "Active".
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_4 , вантажний автомобіль "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , жителю смт. Тересва Тячівського району Закарпатської області.
Постановою слідчого СГ ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 09.11.2021 вищевказані вантажний автомобіль "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричеп "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_4 , а також електровелосипед "Active" визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження №0000164.
Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Відповідно до ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.
Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
В той же час, ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України визначає, що кримінальним правопорушенням є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Аналізуючи надані органом досудового розслідування матеріали, слідчий суддя приходить до висновку щодо можливості використання вказаних ТЗ та свідоцтва про їх реєстрацію, як доказу у кримінальному провадженні, що підтверджується обставинами події наведеними у клопотанні, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та відповідною постановою про визнання вказаного майна речовим доказом.
При вирішенні питання про застосування даного виду забезпечення кримінального провадження слідчий суддя враховує те, що внаслідок вказаної ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження, що обґрунтовує співмірність втручання у право власності ОСОБА_5 .
За таких обставин, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що транспортні засоби та свідоцтва про їх реєстрацію, які вилучено під час огляду місця події є відповідно до ст. 98 КПК речовим доказом, а тому, зважаючи на необхідність збереження зазначених речових доказів та запобігання відчуження, приховування або зміні стану вказаного майна до закінчення досудового розслідування і проведення відповідних експертиз, що повинно бути здійснено для з`ясування обставин події правопорушення.
При цьому слідчий суддя враховує положення п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, якими передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, а також на матеріали додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України, можливо запобігти, задовольнивши клопотання слідчого частково, шляхом накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження такого майна, так як на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СГ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000164 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на вантажний автомобіль у складі тягача "DAF XF 105FT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 2143, належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та напівпричеп "KOGEL SN24", реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 2143, належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , зазначені свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 і НОМЕР_4 , а також електровелосипед "Active", що належить ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвалу направити для виконання слідчому СГ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майору поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1