Справа № 352/2700/21
Провадження № 1-кп/352/327/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000133 від 01.12.2021 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_3 умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

30.11.2021 ОСОБА_2 знаходився у приміщенні приватного будинку, що в АДРЕСА_2 , де останній проживає разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
За час спільного проживання, в результаті систематичного зловживання ОСОБА_2 алкогольними напоями, між колишнім подружжям склалися неприязні відносини.

Того ж дня, близько 19:00 год., у ОСОБА_2 , під час чергового словесного конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої, бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3 та наніс їй два удари кулаком правої руки в ділянку правого ока та голови, в результаті яких вона отримала тілесні ушкодження.
Продовжуючи свій злочинний намір щодо нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 схопив за волосся ОСОБА_3 завдаючи останній фізичного болю потягнув її до вітальної кімнати, де завдав ще декілька ударів кулаком по правій руці, в результаті яких вона отримала тілесні ушкодження
Таким чином, діяння ОСОБА_2 є діями фізичного насильства, що вчиняються між колишнім подружжям та характеризуються як кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 фізичну біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянках правого ока, правого плеча та крововиливу під слизову оболонку верхньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
З огляду на зазначене, ОСОБА_2 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_2 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, по місцю проживання характеризується негативно, відповідно до довідок за №10095 від 06.12.2021 року та за №127 від 07.12.2021 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, не встановлено.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення, щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється виключно на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України.
При цьому, покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого. Одночасно, ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Приймаючи рішення про вид та розмір покарання, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, працездатним, проте офіційно не працює, хоча має середню освіту, тож залучення ОСОБА_2 до праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки і здатні попередити вчинення ним повторного злочину.
З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що наддасть можливість ОСОБА_2 змінити прокримінальне мислення.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1