Справа № 128/2489/21
ВИРОК
Іменем України
29 грудня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121 від 06.08.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побірка Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, не працюючого, раніш не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.192 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з 26.04.2016 р. являючись приватним підприємцем, здійснював свою підприємницьку діяльність на орендованій ним пилорамі, яка розташована в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області, де займався виробництвом та реалізацією деревини та виробів з неї, про те з травня 2021 року, через значні матеріальні проблеми, перестав орендувати пилораму, а тому фактично перестав здійснювати зазначену діяльність. Так, 09.07.2021 до ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 , який раніше купляв у останнього вироби з дерева, під час вказаної телефонної розмови, у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою, без мети шахрайства і він повідомив, що на даний час ще працює на пилорамі. Після чого ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу виробів з дерева, а саме дошок. В подальшому 15.07.2021 ОСОБА_4 приїхав до домоволодіння подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 10 000 грн та 2 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 15.07.2021, становить - 54609,40 грн., як попередню оплату за придбання дошок.
Після чого ОСОБА_4 , самовільно, всупереч досягнутій домовленості, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру виконувати свої зобов`язання, а також користуючись довірливими відносинами до нього, здійснив нецільове використання коштів наданих йому ОСОБА_6 , які були надані йому на законних підставах, як попередню оплату за товар, в результаті чого потерпіла ОСОБА_6 , будучи позбавленою можливості використовувати кошти у власних інтересах, зазнала значної майнової шкоди, так як ОСОБА_4 використав дані грошові кошти для погашення власних боргів.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі 64 609,40 грн., тобто заподіяв значну майнову шкоду, яка у п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.192 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. Суду показав, що раніш здійснював свою підприємницьку діяльність на пилорамі, яка розташована в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області, де займався виробництвом та реалізацією деревини та виробів з неї, однак в подальшому припинив займатися даним видом діяльності в зв`язку з боргами. В липні 2021 з ним зв`язався ОСОБА_5 , та сказав, що йому потрібні дошки для даху. Він сказав, що може виконати замовлення та отримав за це 15.07.2021 р. від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 10 000 грн та 2 000 доларів США, як оплату за придбання дошок. Вказані гроші він використав у власних цілях на погашення своїх боргів. Цивільний позов потерпілої визнав повністю та зазначив, що добровільно відшкодував частину шкоди, повернувши потерпілій 10 000 грн.
За згодою обвинуваченого, прокурора, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 192 КК України, як заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, матеріальний стан обвинуваченого, те, що він є раніш не судимим, частково відшкодував нанесену ним матеріальну шоду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно досудової доповіді Вінницького РВ № 1 ДУ «Центр пробації» ФДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити середнього рівня небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків визначених ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сукупність даних про обставини вчинення кримінального правопорушення та особу винного, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе з призначенням покарання у вигляді штрафу, що на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Щодо цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 54 609,40 грн., суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).Як вбачається з положень ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Враховуючи, що визнання цивільного позову обвинуваченим не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, з врахуванням його зменшення до 54 609 грн.40 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні. Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850, 00 грн. штрафу.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 54 609 грн.40 коп.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу засудженому не обирається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1