Справа № 463/4221/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1079/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартоюз визначенням розміру застави обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Заводське Буського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
та продовжено строк тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів, тобто до 13.01.2022 включно з визначенням застави у розмірі 1400 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 3 178 000 грн,
обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Радехів Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
та продовжено строк тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів, тобто до 13.01.2022 включно з визначенням застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 1 816 000 грн.
На ухвалу суду захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, обравши йому більш м`який запобіжний захід. У випадку, якщо суд залишить обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисник просить зменшити ОСОБА_11 розмір застави до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Звертає увагу, що ОСОБА_7 перебуває під вартою ще з 26 листопада 2019 року, тобто два роки, проте прокурором не надано, а судом не досліджено жодних доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, відсутні будь-які матеріали, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_7 буде продовжувати злочинну діяльність, переховуватися чи перешкоджати встановленню істини, впливати на свідків. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала та клопотання прокурора ґрунтуються виключно на безпідставних припущеннях.
Апелянт стверджує, що прокурором дотепер не надано матеріалів, які обґрунтовують висунуті ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів.
Захисник вважає необґрунтовано завищеним розмір застави, визначений судом першої інстанції. На думку апелянта, судом при визначенні ОСОБА_7 застави не враховано вимоги ч. 4 ст.182 КПК України і визначено останньому розмір застави, який є завідомо непомірним для нього. Це підтверджується зокрема тим, що у матеріалах кримінального провадження немає жодних даних про наявність у ОСОБА_7 таких коштів.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, або на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що судом допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали.
Вважає, що розмір застави у такій грошовій сумі є явно несправедливим та завищеним; судом не встановлено виключного випадку визначення такої непомірної застави для обвинуваченого ОСОБА_8 . Звертає увагу, що ОСОБА_8 працював неофіційно кухарем, заробляв не більше 6 000 грн на місяць, проживав з батьками.
Щодо заявлених у клопотанні прокурора ризиків апелянт зазначає, що доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі визнання винним йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, і що, усвідомлюючи це, останній може змінити своє місце проживання у тому числі виїхати закордон, є нічим іншим як припущенням. Звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий, при затриманні жодного опору не чинив.
Окрім того, захисник також вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що, оскільки на даний час не встановлено місця придбання наркотичних засобів, ОСОБА_8 з метою приховування доказів може сховати, спотворити або знищити будь-які речі та документи, а також надати вказівку невстановленим особам це зробити. Звертає увагу, що на даний момент докази у кримінальному провадженні досліджуються судом в судовому засіданні, тобто інші докази зараз не можуть бути віднайдені чи долучені до даної справи.
Крім цього, захисник ОСОБА_10 стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 не може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, оскільки з більшістю з них він не знайомий, а спілкувався лише з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Також захисник звертає увагу не відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч.ч. 2, 3, ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_8 - у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На переконання колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, продовжують існувати.
Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає можливості впливу обвинувачених на свідків та інших обвинувачених, також обвинувачені можуть переховуватись від суду та продовжити злочинну діяльність.
З огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення небезпідставним є висновок щодо можливого ризику переховування обвинувачених від суду.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у даному провадженні обвинуваченим ставиться у провину здійснення достатньо великої кількості епізодів (понад 70) реалізації наркотичних засобів.
Крім того, колегія суддів вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особи можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.
Враховуючи наведене, правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та осіб обвинувачених.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Щодо доводів захисників про визначення непомірного розміру застави обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються, окрім іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, пов`язаного з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому визначені розміри застави обвинуваченим з огляду на тяжкість вчинених злочинів, спосіб їхнього вчинення, їхній характер та суспільну небезпеку, є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, підстав для їхнього зменшення суд апеляційної інстанції не вбачає.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
УхвалуЗалізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою із визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4