Справа № 573/1950/21
Номер провадження 1-кп/573/204/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 листопада 2021 року за №0000247, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацюючого, неодруженого, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого вироком Білопільського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року за ч. 1 ст. 185, ст. 126-1 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185, ст. 126-1КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

09 липня 2021 року ОСОБА_4 поставлено на облік у Білопільському районному секторі філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області. 31 серпня 2021 року останньому роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також попереджено про необхідність дотримання правил і обмежень, передбачених ст. 37 КВК України, відповідно до якої, засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

Цього ж дня, старшим інспектором Білопільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 . ОСОБА_4 видано направлення до Миколаївської селищної ради та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Розпорядженням селищного голови №109-р від 31 серпня 2021 року ОСОБА_4 прийнято для відбування громадських робіт на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумського району (с. Товста) з 01 вересня 2021 року.

Відповідно до графіку виходу на роботу, складеного старостою Товстенського старостату Миколаївської селищної ради ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 повинен приступити до відпрацювання громадських робіт з 01 вересня 2021 року.

04 та 22 жовтня 2021 року до Білопільського РС філії ДУ «Центр пробації» з Миколаївської селищної ради надійшли довідки про те, що ОСОБА_4 відпрацював 4 години громадських робіт.

У зв`язку з невідбуттям громадських робіт без поважних причин, 06 вересня та 22 жовтня 2021 року старшим інспектором Білопільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 застосовано застереження у виді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на винесене попередження, станом на 23 листопада 2021 року ОСОБА_4 відбув 4 години громадських робіт, до повного відбуття покарання залишилося 236 годин.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року був засуджений за ч. 1 ст. 185, ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Після цього поставлений на облік у територіальному органі пробації, де йому видали направлення до Миколаївської селищної ради для відбуття громадських робіт, роз`яснили порядок та умови відбування покарання та попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. 01 вересня 2019 року для відбування призначеного покарання прибув до Товстянської сільської ради та відпрацював 4 години. В подальшому для відбування покарання не з`являвся за станом здоров`я, про що відповідні підтверджуючі документи відсутні.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення проступку та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є проступком.

Особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, не одружений, не працює, утриманців не має (а. с. 23-32).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання у виді арешту. Остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, з огляду на які при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2021 року і за сукупністю вироків за правилами ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 29 (двадцять дев`ять) днів.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня поміщення до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: