Єдиний унікальний номер № 285/2319/20
Провадження № 1-кп/0285/281/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження
№ 285/2319/20 ( 0000301 від 27.03.2020 року) по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні має дитину, не пацючого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
26 березня 2020 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 знаходилися поблизу будинку по АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_7 умисно, кулаком правої руки, наніс удар потерпілому по обличчю зліва, від якого останній втратив рівновагу і впав на земельне покриття. Коли ОСОБА_6 піднявся, ОСОБА_7 повторно кулаком правої руки наніс другий удар по обличчю зліва потерпілому, від чого останній втратив рівновагу і знову впав на земельне покриття. У подальшому, ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне вбивство потерпілого, сів на лежачого на землі ОСОБА_6 , та тримаючи у правій руці ніж, який був при ньому, клинком цього ножа, умисно, здійснив поріз шиї потерпілого, після чого залишив місце скоєння злочину.
Внаслідок нанесеного порізу ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодженням стінок гортані та глотки, що супроводжувалися геморагічним шоком, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому своєчасно була надана медична допомога.
Крім того, у невстановлений час та невстановленому місці ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на носіння холодної зброї, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, придбав кастет, який переніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де почав зберігати його та в подальшому періодично виносити з будинку й носити при собі без передбаченого законом дозволу.
27 березня 2020 року у період з 05 години 00 хвилин до 06 годину 15 хвилин у приміщенні Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області по вул. Івана Франка, 3-а в м. Новограді-Волинському, Житомирської області під час проведення обшуку затриманого за підозрою у скоєні злочину ОСОБА_5 , у правій кишені куртки останнього виявлено та вилучено вищевказаний кастет.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України, не визнав та пояснив, що 26.03.2020 року він прийшов у квартиру АДРЕСА_3 , яка належить його колишній дружині ОСОБА_8 , з метою провідати спільну дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квартирі були присутні його дочка ОСОБА_9 , колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_8 , та потерпілий ОСОБА_6 , які вживали вино. До квартири прийшов ОСОБА_10 , який зайшов у житло не знімаючи взуття, у зв`язку з чим ОСОБА_5 зробив ОСОБА_11 зауваження, щоб він роззувся, на що ОСОБА_12 запропонував обвинуваченому ОСОБА_5 вийти на двір поговорити. На двір біля будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Першим обвинуваченого ОСОБА_5 ударив ОСОБА_12 , від удару якого обвинувачений упав на землю, після цього обвинуваченого почали бити ОСОБА_6 і ще одна невідома особа. Обороняючись обвинувачений дістав із задньої кишені своїх штанів ніж, яким почав відмахуватись від нападників, тримаючи його у правій руці. Відмахуючись обвинувачений наніс удар ножем у шию потерпілому ОСОБА_6 , однак обвинувачений не мав умислу вбити ОСОБА_6 . Після цього обвинувачений намагався викликати швидку медичну допомогу, однак його телефон тимчасово не працював, а швидку допомогу викликала інша людина. Після цього обвинувачений пішов з місця злочину, забравши ніж додому. Обвинувачений зазначив, що він мав реальну можливість продовжувати наносити удари потерпілому ножем, однак цього не зробив. Також обвинувачений не визнав вину у вчинені інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та пояснив, що під час перебування обвинуваченого у приміщенні Новоград-Волинському РВП ГУНП у Житомирській області працівник поліції ОСОБА_13 у кишеню куртки обвинуваченого підкинув кастет, який йому не належить. Обвинувачений ОСОБА_5 просив врахувати, що він сплатив потерпілому ОСОБА_6 на лікування та у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 тис. грн.
Потерпілий ОСОБА_6 вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.02.2021 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, щодо надання завідомо неправдивих показів потерпілого суду під час розгляду зазначеного кримінального провадження в судовому засіданні 12.11.2020 року (т. 2 а.с. 137). Під час повторного допиту в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що 26.03.2020 року він був у гостях в ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 . У квартирі були він, власник квартири ОСОБА_8 та її дочка ОСОБА_9 . Згодом до квартири прийшов колишній чоловік ОСОБА_8 - обвинувачений ОСОБА_5 . Після цього у квартиру прийшов ОСОБА_12 , який зайшов у житло не знімаючи взуття, у зв`язку з чим ОСОБА_5 зробив ОСОБА_11 зауваження, щоб він роззувся, на що ОСОБА_12 запропонував обвинуваченому ОСОБА_5 вийти на двір поговорити. На двір біля будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , згодом потерпілий ОСОБА_6 також вийшов на двір і побачив, що біля будинку сперечаються обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . Під час сварки обвинувачений ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_11 в обличчя, від якого останній впав на землю. З метою припинення бійки, потерпілий ОСОБА_6 підійшов до обвинуваченого ОСОБА_5 і руками відштовхнув його від ОСОБА_15 , штовхаючи обвинуваченого руками в область грудної клітки. На що обвинувачений ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс удар потерпілому ОСОБА_6 в обличчя, від якого потерпілий упав. Після цього ОСОБА_6 піднявся на ноги, однак ОСОБА_5 знову наніс удар потерпілому ОСОБА_6 , від якого потерпілий упав на землю спиною. Далі обвинувачений ОСОБА_5 сідницями сів на живіт потерпілого ОСОБА_6 та наніс удар в область шиї, від якого у потерпілого з шиї почала текти кров. Яким саме предметом було нанесено удар, потерпілий не бачив. Після цього потерпілий ОСОБА_6 попросив ОСОБА_15 викликати швидку медичну допомогу, яка прибула на місце події через 15-20 хв. Потерпілий втратив свідомість, перебуваючи у кареті швидкої медичної допомоги, та прийшов до тями, коли він знаходився у лікарні на операційному столі. Потерпілий перебував у лікарні близько 10 днів. Лікарі йому повідомили, що відстань між глибинною порізу та сонною артерією становить 1 сантиметр. Згодом ОСОБА_5 вибачився перед потерпілим за те, що наніс йому тілесні ушкодження. У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих злочинів, просив суд суворо його не карати.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засідання пояснив, що приблизно у лютому-березні місяці 2020 року він перебував у магазині Аркада у мікрорайоні Світанок в м. Новограді-Волинському, де бачив обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та з кишені своїх штанів витягнув предмет, ззовні схожий на кастет.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником служби охорони громадського порядку, працівниками поліції він був запрошений бути понятим під час огляду ОСОБА_5 , під час проведення якого присутнім був захисник ОСОБА_5 . Огляд проводився орієнтовно о 3 год. 27.03.2020 року. Іншим понятим був також працівник служби охорони громадського порядку ОСОБА_18 . Під час проведення огляду, працівники поліції запропонували ОСОБА_5 викласти усі речі з кишень його одягу. З кишені одягу обвинувачений ОСОБА_5 добровільно дістав металевий кастет та пояснив, що вказаний кастет належить йому.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що є працівником служби охорони громадського порядку, у 2020 році, точної дати не пам`ятає, працівниками поліції він був запрошений бути понятим під час огляду ОСОБА_5 , під час якого останній зі своєї кишені витягнув кастет та інші особисті речі. ОСОБА_5 підтвердив, що це його кастет.
В судові засіданні 03.12.2020 року, 19.01.2021 року викликались свідки обвинувачення: ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , шляхом направлення судових повісток, однак в судові засіданні свідки не прибували (т. 1 а.с. 45, 46, 76, 77). Ухвалами суду від 19.01.2021 року, від 17.02.2021 року до свідків застосовані приводи, які виконані не були (т. 1 а.с. 95, 112). Оскільки суд сприяв забезпеченню явки свідків сторони обвинувачення до суду, однак останні в судове засідання не прибули, а прокурор, у порушення вимог ч. 3 ст. 23 та ч. 2 ст. 327 КПК України, не забезпечив їх явку в судове засідання, тому суд ухвалив продовжити розгляд кримінального провадження без допиту вказаних свідків (Постанови Верховного Суду від 08.04.2020 року № 583/4923/13-к; від 04.03.2020 року № 539/686/17; від 20 лютого 2020 року № 191/845/17).
В судовому засіданні дослідженні наступні докази.
Відповідно до рапорту від 26.03.2020 року до Новоград-Волинського ВП надійшло телефонне повідомлення, що до приймального відділення Новоград-Волинського міськрай ТМО доставлено невідомого чоловіка з АДРЕСА_2 з ножовим пораненням в області шиї (т. 1 а.с.149).
З протоколу огляду місця події від 26.03.2020 року з фототаблицею до нього слідує, що під час огляду місця події, а саме території, що розташована біля будинку АДРЕСА_2 виявлено нашаруння плям бурого кольору, недопалок цигарки, аудіо- дріт, запальничку, кепку та слід взуття, утворений рідиною бурого кольору (т. 1 а.с. 150-155).
З протоколу огляду місця події від 27.03.2021 року з фототаблицею до нього слідує, що під час огляду місця події, а саме будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_22 - матері ОСОБА_5 , було виявлено розкладний металевий ніж на лезі та руків`ї якого міститься речовина бурого кольору; чоловічі кросівки чорно-білого кольору, джинси синьо-сірого кольору, які зі слів ОСОБА_22 належать - ОСОБА_5 , на яких виявлено плями бурого кольору (т. 1 а.с. 160-164).
Постановою від 27.03.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000301 від 27.03.2020 року, перекваліфіковано з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1 а.с. 179).
З постанови про визнання та передачу речових доказів від 27.03.2020 року слідує, що речовину бурого кольору, схожу на кров на трьох марлевих тампонах; два недопалки сигарети; дріт з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; запальничку з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; пару кросівок та джинсові штани ОСОБА_5 з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; мобільний телефон з сім та флеш-картою і предмет схожий на кастет передано на зберігання до Новоград-Волинського РВП (т. 1 а.с. 181-182).
Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.03.2020 року накладено арешт на: речовину бурого кольору, схожу на кров на трьох марлевих тампонах; два недопалки сигарет; дріт з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; запальничку з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; пару кросівок та джинсові штани ОСОБА_5 з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; мобільний телефон з сім та флеш-картою і предмет схожий на кастет (т.1 а.с.184).
Як вбачається з висновку експерта № 171 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження, давністю можливо 26.03.2020 року, в яких не відобразилося специфічних ознак, що б дозволило ідентифікувати травмуючий предмет (т. 1 а.с.193-194).
З висновку експерта № 176 від 16.04.2020 року тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді синця навколо лівого ока з переходом на скулову ділянку та щоку, синця та садна в правій лобно-висковій ділянці утворились не менш ніж від дворазової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 26.03.2020 року, належать до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодженням стінок гортані та глотки, що супроводжувалися геморагічним шоком, утворились від одноразової дії ріжучого предмета, давністю можливо 26.03.2020 року, належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. З дослідницької частини експертизи слідує, що раневий канал різаної рани на шиї потерпілого є глибоким, рана різана ходом від підборіддя до лівого вуха, довжиною 12 см., раневий канал широкий, близько 6 см.(т. 1 а.с. 195-196).
Відповідно до висновку судової експертизи зброї № 6/4-105 від 01.04.2020 року наданий для дослідження об`єкт, який був вилучений під час обшуку затриманого ОСОБА_5 є холодною зброєю. Наданий на дослідження об`єкт, є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії - кастетом, який виготовлений промисловим способом. Відповідно до довідки № 6/4-105 від 1.04.2020 року вартість експертизи становить 1 099,07 грн. (т. 1 а.с. 211-214, 215).
Згідно висновку експерта № 6/2-165-10/64-6/4-128 від 8.05.2020 року вбачається, що кров на представленому ножі, який був вилучений під час огляду місця події 27.03.2020 року за місцем проживання ОСОБА_5 , може походити від ОСОБА_6 . На поверхні складного ножа, слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено. Наданий на дослідження ніж, є різновидом ножів господарсько-побутового призначення - ножем складним, який не відноситься до холодної зброї та виготовлений промисловим способом. Відповідно до довідки вартість експертизи становить 2 685,34 грн. (т. 1 а.с. 231-241, 242).
Відповідно до висновку експерта № 10/65 від 14.05.2020 року на наданих на експертизу штанах типу джинс та парі кросівок виявлено кров людини. Кров у виявлених слідах в об`єктах № 1-6, 9 може походити від ОСОБА_6 . При дослідженні об`єктів № 7,8 встановлено, що дані сліди крові можуть походити від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за умови можливого змішування крові. Відповідно до довідки вартість експертизи становить 1 942,44 грн. (т. 1 а.с.244-253, 254).
Згідно висновку експерта № 10/62 від 15.05.2020 року на наданих на експертизу недопалку білого кольору, аудіодроті, запальничці та кепці виявлено кров людини. Кров на наданих об`єктах може походити від ОСОБА_6 . Походження крові від ОСОБА_5 та ОСОБА_21 виключається. Відповідно до довідки вартість експертизи становить 1 547,82 грн. (т. 2 а.с. 2-13, 14).
Відповідно до висновку експерта № 10/63 від 15.05.2020 року на наданих на експертизу трьох змивах на марлевий тампон виявлено кров людини. Кров у виявлених слідах в об`єктах № 1-3 може походити від ОСОБА_6 . Походження крові від ОСОБА_5 та ОСОБА_21 виключається. Відповідно до довідки вартість експертизи становить 1 379,33 грн. (т. 2 а.с. 16-25, 26).
Згідно висновку експерта № 6/1-301 від 22.05.2020 року слід низу взуття розмірами 265х100 мм, зафіксований методом маштабної фотозйомки під час ОМП від 26.03.2020 року по АДРЕСА_2 , залишений взуттям на праву ногу з таким же рельєфним малюнком, розмірами та взаємним розташуванням елементів низу, що й низ кросівок на праву ногу пари взуття, вилученої у ОСОБА_5 . Відповідно до довідки вартість експертизи становить 1 634,50 грн. (т. 2 а.с. 28-36, 37).
Відповідно до результату токсикологічного дослідження крові, відібраної у ОСОБА_5 27.03.2020 року, у крові останнього виявлено етиловий алкоголь 0,19 % (т. 2 а.с. 55).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 165-2020 від 16.06.2020 року ОСОБА_5 на теперішній час психічними захворюваннями не страждає. В даний час виявляє клінічні ознаки змішаного розладу особистості за істерозбудливим типом ускладнений вживанням наркотичних засобів, стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 61,0 МКХ-10. Однак, вищевказані клінічні ознаки у ОСОБА_5 лежать в межах патології особистості та не позбавляють його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок (т. 2 а.с.62-66).
Відповідно до висновку експерта № 279 від 28.05.2020 року встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є неможливо. Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та особа, що заподіяла йому тілесні ушкодження могли знаходитись у будь-якому положенні, при якому ділянки тіла, де ці ушкодження виявлені, доступні для їх нанесення. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодження стінок гортані та глотки, вони могли бути нанесені лезом клинка ножа, наданого на експертизу. З дослідницької частини експертизи слідує, що на експертизу наданий складний ніж, що в розкладеному стані має загальну довжину 207 мм, клинок ножа довжиною 89 мм. (т. 2 а.с.74-75).
Згідно результатів токсилогічного дослідження від 31.03.2020 року, у крові потерпілого ОСОБА_6 , відібраної 26.03.2020 року, міститься етиловий спирт в концентрації 1,95% (т. 2 а.с. 77).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.06.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що останній пояснив та показав, як ОСОБА_5 кулаком наніс йому удари в обличчя, після цього ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_23 , сівши на нього зверху, гострим предметом, ззовні схожим на ніж, порізав потерпілому шию зліва, після чого потерпілий почав відштовхувати обвинуваченого ОСОБА_23 руками й останній встав і покинув місце події (т. 2 а.с. 78-82).
Відповідно до висновку експерта № 297 від 17.06.2020 року не виключена можливість утворення всіх тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , описаних у висновку експерта № 176 від 31.03.2020 року, за обставин вказаних ним при проведенні слідчого експерименту 10.06.2020 року. З дослідницької частини експертизи слідує, що у лівій піднижньо щелепній ділянці ОСОБА_6 спостерігається різана рана ходом з підборіддя до лівого вуха з рівними краями, раневий канал глибокий, близько 6 см в глибину, закінчується тупо, довжина різаної рани 12 см (т. 2 а.с. 83-84).
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та його умисні дії, які виразилися у носінні холодної зброї (кастету) та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 263 КК України.
Доводи ОСОБА_5 про те, що вказаний кастет йому не належить та був підкинутий у кишеню його куртки працівником поліції під час перебування обвинуваченого у приміщенні відділу поліції, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а тому суд розцінює такі показання обвинуваченого як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
Разом з тим, перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, суд не погоджується із правовою кваліфікацією протиправних дій обвинуваченого щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та приходить до висновку про не доведеність винуватості ОСОБА_5 у його вчиненні з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Згідно ч. 1 ст. 121 КК України умисним тяжким тілесним ушкодженням є небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно-небезпечного результату.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
Відповідно до пунктів 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.
Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Викладене у своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, в даному випадку тяжкі тілесні ушкодження.
Суд також враховує перебіг подій, що передували вчиненню самого злочину, зокрема, що попередньо між потерпілим та обвинуваченим конфліктів не було; характер, рішучість та динамічність дій, вчинених обвинуваченим, їх раптовість для потерпілого; кількість нанесених тілесних ушкоджень, яке було одне; а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме те, що, маючи можливість продовжити наносити тілесні ушкодження потерпілому, обвинувачений утримався від подальших протиправних дій, хоча жодних перешкод у повторному нанесенні ножем тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.
Доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений мав умисел на вбивство потерпілого, зокрема він ножем здійснив поріз шиї потерпілого, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вони суперечать встановленим фактичним обставинам, спростовується доказами у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що в цьому конкретному випадку обвинувачений діяв із непрямим умислом на заподіяння ушкоджень ОСОБА_6 . Обвинувачений при нанесені удару ножем допускав як і заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого.
Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений мав реальну можливість продовжувати наносити удари потерпілому, однак після нанесення ножем одного удару потерпілому, припинив вчиняти протиправні дії.
Дії ОСОБА_5 повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, як умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що були помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).
Аналізуючи вищезазначені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є допустимими, достатніми та переконливими доказами для визнання винуватості ОСОБА_5 у тому, що 26.03.2020 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 знаходилися поблизу будинку по АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел направлений на умисне тілесне ушкодження ОСОБА_6 , небезпечне для життя в момент заподіяння. Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 умисно, кулаком правої руки, наніс удар потерпілому по обличчю зліва, від якого останній втратив рівновагу і впав на земельне покриття. Коли ОСОБА_6 піднявся, ОСОБА_7 повторно кулаком правої руки наніс другий удар по обличчю зліва потерпілому, від чого останній втратив рівновагу і знову впав на земельне покриття. У подальшому, ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне тілесне ушкодження потерпілого, сів на лежачого на землі ОСОБА_6 , та тримаючи у правій руці ніж, який був при ньому, клинком цього ножа, умисно, здійснив поріз шиї потерпілого, після чого залишив місце скоєння злочину. Внаслідок нанесеного порізу ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
Таким чином, суд приходить висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і перекваліфікує його дії з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий (т. 2 а.с. 127), вчинив тяжкий злочин, вину не визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.с. 109-112), не працює, за місцем проживання скарг не надходило, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого. Суд враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 121 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Ураховуючи те, що суд призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, з метою недопущення ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, або до моменту набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2020 року на майно (речові докази) у кримінальному провадженні необхідно скасувати.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з ст. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Дії ОСОБА_5 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Обрати засудженому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 жовтня 2021 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання засудженому обчислювати з дня затримання - 1 вересня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 10 288 грн. 50 коп., з яких:
- за проведення судової експертизи № 6/4-105 в розмірі 1099 грн. 07 коп.;
- за проведення судової експертизи № 6/2-165-10/64-6/4-128 в розмірі 2685 грн. 34 коп.;
- за проведення судової експертизи № 10/65 в розмірі 1942 грн. 44 коп.;
- за проведення судової експертизи № 10/62 в розмірі 1547 грн. 82 коп.
- за проведення судової експертизи № 10/63 в розмірі 1379 грн. 33 коп.
- за проведення судової експертизи № 6/1-301 в розмірі 1634 грн. 50 коп.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2020 року на: три марлеві тампони з речовиною бурого кольору, схожу на кров; два недопалки сигарет; дріт; запальничку; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж; пару кросівок; джинсові штани; кастет; мобільний телефон Huawei Cun-U29 з сім картою НОМЕР_1 , флеш-картою Transcend 8 GB, - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- три марлеві тампони з речовиною бурого кольору, схожу на кров; два недопалки сигарет; дріт; запальничку; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж; пару кросівок; джинсові штани; кастет - знищити;
- мобільний телефон Huawei Cun-U29 з сім картою НОМЕР_1 , флеш-картою Transcend 8 GB повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1