Дата документу 26.01.2022 Справа № 310/575/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/575/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/424/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 26 січня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

31 липня 2019 року приблизно о 23 годині 07 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе «Зурбаган», яке розташоване за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Набережна, 30-В, ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше знайомого ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 335 від 16.09.2019 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої щелепи зліва в області кута зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розклад здоров`я, тривалістю строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день).

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 вересня 2021 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Додаткові обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, на ОСОБА_9 як особу звільнену від відбування покарання з випробуванням, ухвалено не покладати.
Позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 10961 (десять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) гривня 16 копійок та моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень. В задоволенні іншої частини позову ухвалено відмовити.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення з нього на користь потерпілого суми моральної шкоди у розмірі 30000 грн., оскільки вважає таке рішення невмотивованим. Просить змінити вирок суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, зменшивши суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього на користь ОСОБА_7 з 30000 грн. до 3000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, при визначенні розміру моральної шкоди, не взяв до уваги обставини, які мають істотне значення і підтверджені матеріалами справи, а саме, те, що він проживає із дружиною, з якою має спільну малолітню дитину. Разом з ними також проживають дві малолітні дитини його дружини від попереднього шлюбу. Він та його дружина на даний час не працевлаштовані, мають нерегулярні заробітки. Відповідно, сума 30000 грн. є занадто великою і її стягнення з нього призведе до значного погіршення матеріального становища їхньої сім`ї, при цьому, перш за все, постраждають їхні діти.

Зазначає, що він визнає свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні та не оспорює необхідності стягнення з нього на користь потерпілого моральної шкоди, однак, з урахуванням вищезазначеного, вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди з 30000 грн. до 3000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини, а також відсутність заперечень з боку учасників процесу, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні висловили заперечення стосовно апеляційної скарги обвинуваченого та просили залишити вирок суду без змін.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Вважав вирок в частині стягнення з обвинуваченого суми моральної шкоди на користь потерпілого законним та обґрунтованим.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

При цьому, слід зауважити, що рішення суду в частині вирішення заявлених ОСОБА_7 позовних вимог до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди учасниками не оспорюється, що також згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, не передбачає ревізії апеляційною інстанцією.

Перевіряючи доводи обвинуваченого про неправильне вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає їх непереконливими.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Абзацом 2 частини 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 № 13 « Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами).

Як видно з вироку, вирішуючи питання щодо розміру стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 в частині морального відшкодування, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність заподіяння обвинуваченим моральних страждань потерпілому, враховуючи стан його здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, витрачений ним час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану життя.

Беручи до уваги характер, обсяг і ступінь моральних страждань, заподіяних потерпілому, порушення його нормальних життєвих зв`язків та враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, місцевий суд дійшов висновку, що заявлена потерпілим ОСОБА_7 сума моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. є завищеною і обґрунтовано зменшив її до 30000 грн.

На переконання судової колегії, визначений судом першої інстанції розмір морального відшкодування є обґрунтованим, узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру та обсягу моральних страждань потерпілого, встановлених судом при дослідженні всіх обставин справи, і підстав для його зменшення немає.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що діями обвинуваченого ОСОБА_9 спричинена потерпілому моральна шкода, яка проявилась у лікуванні та болісних відчуттях потерпілого протягом тривалого часу після нанесення тілесних ушкоджень.

Звертає увагу й негативний вплив наслідків злочину на якість життя потерпілого у зв`язку з тривалим лікуванням, його фізичні страждання, а саме відчуття фізичного болю, неможливість пережовувати їжу та вільно розмовляти, що перешкоджало повноцінно спілкуватися з оточуючими та вести звичайний спосіб життя.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він проживає із дружиною, з якою має спільну малолітню дитину та двох малолітніх дітей дружини від попереднього шлюбу, а також на те, що на даний час він з дружиною не працевлаштовані та мають нерегулярні заробітки, на переконання колегії суддів, є явно недостатнім аргументом для того, щоб вважати, що суд першої інстанції у своєму рішенні допустив істотне порушення вимог процесуального закону при вирішенні у справі цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнута з обвинуваченого сума моральної шкоди відповідає критеріям розумності та справедливості, є виваженою, будь-яких даних, які б вказували на очевидну невідповідність, через завищення, стягнутої суми реально понесеній потерпілим втраті немайнового характеру судовою колегією не вбачається.

З огляду на викладене, переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції, обґрунтованість висновків суду з питань правильності вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, обвинувачений у апеляційній скарзі не навів.

Зазначені висновки кореспондуються із правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.10.2021 року (справа № 526/1090/20, провадження № 51-3616км21), від 23.07.2021 року (справа № 537/306/20, провадження № 51-3577ск21) та від 13 червня 2019 року (справа № 366/318/17, провадження № 51-4319км18).

Приймаючи рішення про стягнення із ОСОБА_9 на користь потерпілого моральної шкоди суд повною мірою дотримався вимог ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України,127-129 КПК України.Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у ньому наведено мотиви та підстави для задоволення цивільного позову.

З урахуванням наведеного підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 вересня 2021 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4