ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2525/21

17 січня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретарів судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 05.06.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижнє Первомайського району Луганської області, українки, громадянки України, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, неодружена, раніше судима:

28.02.2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 190, ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним строком три роки;

05.12.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання по сукупності вироків, остаточно призначено покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;

26.02.2018 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців;

22.05.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців;

20.07.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 71, ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки дев`ять місяців;

09.04.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці;

21.07.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2. ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

10.09.2021 року Октябрьським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

24.09.2021 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

18.10.2021 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці;

14.12.2021 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судима, повторно вчинила корисливі злочини за наступних обставин.

02.04.2021 близько 11.00 год. ОСОБА_5 знаходячись в магазині «Молочний Бум», що розташований по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, направленого на заволодіння чужим майном та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, який виразився у повідомлені продавцеві магазину ОСОБА_8 неправдивих відомостей про здійснення в приміщенні вказаного магазину, нею як працівницею РЕМ у м. Золотоноша, перевірки напруги, загрози при цьому ураження струмом, в наслідок чого потерпіла ОСОБА_8 не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_5 , надала останній наявні в неї грошові кошти в сумі 4600 грн., пару золотих сережок 585 проби загальною масою 2 г., вартість однієї згідно висновку експерта від 16.07.2021 року № СЕ-19/124-21/9023-ТВ становить 1762, 30 грн., золоту каблучку 585 проби масою 3 г., вартість якої згідно висновку експерта від 16.07.2021 року № СЕ-19/124-21/9023-ТВ становить 2643, 45 грн., золоту каблучку 585 проби масою 1 г., вартість якої згідно висновку експерта від 16.07.2021 № СЕ-19/124-21/9023-ТВ становить 881,15 грн., золоту обручку 585 проби масою 2, 5 г., вартість якої згідно висновку експерта від 16.07.2021 № СЕ-19/124-21/9023-ТВ становить 2202, 87 грн., золоту обручку 585 проби масою 1,5 г., вартість якої згідно висновку експерта від 16.07.2021 № СЕ-19/124-21/9023-ТВ становить 1321,72 грн., після чого ОСОБА_5 зникла з пакетом, в якому знаходились речі ОСОБА_8 із місця вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 15 173,79 грн.

Вона ж, 28.05.2021 року близько 10.40 год., знаходячись в приміщенні громадського туалету, що розташований поряд з центральним ринком по АДРЕСА_3 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, направленого на заволодіння чужим майном та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, який виразився у повідомлені касиру туалету ОСОБА_6 неправдивих відомостей про здійснення в приміщенні вказаного туалету, нею як працівницею РЕМ у м. Золотоноша, перевірки напруги, загрози при цьому ураження струмом, в наслідок чого потерпіла ОСОБА_6 , не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_5 , надала останній наявні в неї грошові кошти в сумі 4600 грн., золотий ланцюжок 585 проби масою 4,9 г., вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/9024-ТВ від 16.07.2021 становить 4709, 29 грн., пару золотих сережок 585 проби загальною масою 2 г., вартість однієї згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/9024-ТВ від 16.07.2021 становить 1922,16 грн., золотий хрестик 585 проби масою 1 г., вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/9024-ТВ від 16.07.2021 становить 961,08 грн. Після чого ОСОБА_5 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення з речами ОСОБА_6 в невідомому напрямку, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 11 088, 69 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України визнала повністю, також обвинувачена визнала цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 .. ОСОБА_5 суду пояснила, що по двох епізодах діяла однаково: заходила до приміщення магазину та громадського туалету, представлялась працівником РЕСу та попереджала потерпілих про наявність проблеми з електричною енергією і необхідність, у зв`язку з цим спакувати гроші та ювелірні вироби до пакету. Коли потерпілі вчиняли ці дії, вона, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, забирала вказані речі. Викрадені ювелірні вироби здавала, а грошові кошти використовувала на власні потреби. У вчиненому кається, шкоду не відшкодувала у зв`язку з відсутністю коштів. Просила врахувати при призначенні покарання вирок Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України від 14.12.2021, яким її засуджено до покарання у виді позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала заявлений цивільний позов. Суду показала, що працює касиром у громадському туалеті, розташованого по АДРЕСА_3 . Навесні 2021 року до громадського туалету прийшла обвинувачена та представилась працівником РЕСу і сказала, що буде відключення електроенергії, а її майно може бути уражене струмом та змусила її помістити до пакету золотий ланцюжок з золотим хрестиком, пару сережок та грошові кошти в сумі 4600 грн.. Обвинувачена шкоду не відшкодувала. Просила призначити покарання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має. При визначенні покарання поклалася на розсуд суду.
У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд, допитавши обвинувачену, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд приходить до висновку про те, що своїми умисними протиправними діями обвинувачена ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та її відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, вважає можливим призначення покарання обвинуваченій в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів. Остаточне покарання визначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 засуджена 14.12.2021 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років (інформація щодо вироку підтверджена із загальнодоступних сайтів «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень»). Суд зауважує, що інформацію про приведення попередніх вироків щодо обвинуваченої ОСОБА_5 до виконання та її затримання для відбування покарання учасниками кримінального провадження суду не надано. Отже, у суду відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 72 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11088,69 грн., заподіяних потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків, які підтверджені відповідними доказами, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» даної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що потерпілій ОСОБА_6 з вини обвинуваченої завдано моральних страждань у зв`язку із втратою майна, негативні переживання, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди.

Водночас, суд вважає, що визначений потерпілою ОСОБА_6 розмір відшкодування є надмірним і не відповідає характеру вчиненого обвинуваченою злочину, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої та іншим негативним для неї наслідкам. З урахуванням викладених обставин, зважаючи на вимоги розумності і справедливості, та враховуючи, що метою відшкодування моральної шкоди є не спосіб збагачення особи, а відшкодування завданої шкоди, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи такий розмір достатнім для відновлення порушеного права потерпілої.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 за ч. 2 ст. 190 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 04.06.2021.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 11088,69 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз у розмірі 1201,34 грн.
Речові докази: два компакт диски з відеозаписами слідчих експериментів за участі ОСОБА_5 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1