Справа № 487/5793/21
Провадження № 1-кп/487/339/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000657 від 01.08.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровськ Луганської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює не офіційно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
01.08.2021 приблизно о 15-30 год., більш точного часу в ході досудового слідства та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 знаходився в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , в який у цей час зайшла потерпіла ОСОБА_7 , де між ними виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, наздогнав потерпілу ОСОБА_7 між першим та другим поверхами, схопив потерпілу ОСОБА_7 правою рукою за потиличну частину голови та почав утримувати прижавши до полу та наніс один удар в область правої щоки останньої. В результаті дій ОСОБА_3 у потерпілої ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді забія м`яких тканин правої щоки, синців правої та лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 01.08.2021 приблизно о 15-30 год., більш точного часу в ході досудового слідства та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 знаходився в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_7 . В цей час до вказаного під`їзду зайшов ОСОБА_8 , який почув крик ОСОБА_7 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел , направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, наніс два удари правою рукою в область обличчя та голови потерпілому ОСОБА_8 . В результаті дій ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_8 утворилися тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, синця нижньої повіки правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, у вчиненні яких визнається винним.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково. Суду пояснив, що 01.08.2021 приблизно о 15-30 год. він знаходився в під`їзді будинку АДРЕСА_2 та курив біля вхідних дверей до під`їзду, оскільки у нього алергія на сонце. Коли в під`їзд зайшла потерпіла ОСОБА_7 між ним стався конфлікт з приводу куріння. Обвинувачений не заперечував того факту, що схопив потерпілу за шию та придавив до підлоги, оскільки на деяку мить втратив самоконтроль, але заперечував факт нанесення їй ударів. Потім він боковим зором помітив наближення чоловіка, який виражався нецензурною лайкою та сприйняв його появу як загрозу, в зв`язку з чим наніс потерпілому ОСОБА_8 два або три удари кулаком в область голови, після цього підштовхнув його під сідниці у напрямку тамбуру квартири, з якого в цей час вийшла його дружина. Зазначив, що відчуває сором за те, що не зміг стриматися.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за вказаних вище обставин, його вина підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:

Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 01.08.2021 приблизно о 15-30 год. разом з ОСОБА_8 приїхали до свого будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 затримався біля машини, а вона увійшла в під`їзд. В тамбурі під`їзду на першому поверсі стояв ОСОБА_3 та курив. Вона зробила йому зауваження з приводу його куріння у під`їзді, спитавши «Чи не можна курити на вулиці?». Йому не сподобалось її зауваження. Коли вона почала підійматися сходами, між першим та другим поверхами ОСОБА_3 її наздогнав, схопив ззаду за шию та почав тиснути до підлоги. Вона впала на коліна. Потім вона відчувала удар у праву щоку. Чим саме ОСОБА_3 наніс їй удар вона не бачила, лише відчула його. Вона почала кричати та кликати ОСОБА_8 на допомогу. Коли в під`їзд увійшов ОСОБА_8 та став наближатися до них, то запитав про те, що відбувається. ОСОБА_3 відразу вдарив ОСОБА_8 в обличчя. ОСОБА_8 похитнувся та відступив на крок, а ОСОБА_3 наніс йому ще два удари. Після цього, ОСОБА_3 ногою заштовхнув ОСОБА_8 в тамбур. Після цього вони викликали поліцію. Дружина обвинуваченого вийшла у під`їзд вже після конфлікту. Потерпіла зазначила, що раніше у них з ОСОБА_3 був конфлікт з приводу його куріння в під`їзді. Після того як вони повернулись з поліції, обвинувачений та його дружина погрожували їй, що виселять її з квартири, а ОСОБА_8 зламають ноги, якщо він ще раз прийде до під`їзду.

Показами наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 , який суду пояснив, що 01.08.2021 приблизно 15-30 год. він разом з ОСОБА_7 приїхали до будинку АДРЕСА_2 . Він залишився курити на вулиці, а ОСОБА_7 зайшла у під`їзд. Потів він почув крик ОСОБА_7 про допомогу та забіг до під`їзду. На сходах між першим та другим поверхами він побачив ОСОБА_7 , яка знаходилась на підлозі на колінах, а над нею стояв ОСОБА_3 . Наближаючись до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 він спитав, що відбувається. Після чого ОСОБА_3 вдарив його кулаком в обличчя. Від удару він втратив рівновагу та відступив на одну-дві сходинки. Потім ОСОБА_3 вдарив його ще раз, а потім ще один раз. Всі удари були в область голови (в око та в скроню), але черговість ударів він не пам`ятає. Після цього ОСОБА_3 ударом ноги в район сідниць заштовхав його в тамбур квартири. Після чого, з квартири вийшла дружина ОСОБА_3 , а той вийшов на вилицю. Потім він викликав поліцію та після приїзду працівників поліції, поїхали до відділення писати заяву.

Такі покази потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими письмовими доказами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів їх правдивість.
Крім того, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-Заявою ОСОБА_8 від 01.08.2021, в якій він просить вжити заходів до мешканця будинку АДРЕСА_2 , який 01.08.2021 близько 15-10 год., знаходячись в під`їзді вказаного будинку вдарив його кулаком по обличчю;
-Висновком експерта №830 від 02.08.2021, відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні пошкодження у вигляді саден обличчя, синця нижнього повіка правого ока, які утворились від не менше ніж 2 ударних дій тупого твердого предмета, яким могли бути руки, ноги, та інше, з давністю утворення до доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне). Під час нанесення тілесних пошкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника (нападників). Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2021 з відеозаписом його проведення за участю потерпілого ОСОБА_8 , яким зафіксовані покази потерпілого ОСОБА_8 та відтворено обставини, його дії та дії ОСОБА_3 на місці події, з яких вбачається, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 надавав покази, аналогічні наданим в судовому засіданні.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2021 з відеозаписом його проведення за участю свідка ОСОБА_7 , яким зафіксовані покази ОСОБА_7 та відтворено обставини та дії всіх учасників конфлікту в тому числі ОСОБА_3 на місці події, з яких вбачається, що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 надавала покази, аналогічні наданим в судовому засіданні.

-Заявою ОСОБА_7 від 01.08.2021, в якій вона просить вжити заходів до сусіда, який 01.08.2021 близько 15-00 год., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 під час сварки застосував до неї фізичну силу, чим спричинив тілесні ушкодження на голові.
-Висновком експерта №83 від 03.08.2021, відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні пошкодження у вигляді забія м`яких тканин правої щоки, синців правої та лівої гомілки, які утворились від не менше ніж 3 ударних дій тупого твердого предмета, яким могли бути руки, ноги, та інше, з давністю утворення 2-3 доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне). Взаєморозташування потерпілої та нападника (нападників) під час нанесення тілесних пошкоджень могло змінюватися. Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні з висоти власного зросту не виключається.
Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, оскільки вони повністю спростовуються показами допитаної в судовому засіданні потерпілої та висновком експерта №838 від 03.08.2021, а його покази розцінює не інакше як спосіб свого захисту. Більш того, характер та локалізація тілесних ушкоджень, зафіксованих у висновку експерта, свідчать про умисне нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час конфлікту.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо сприйняття ним появи у під`їзді ОСОБА_8 як загрозу своїй безпеці, та його реакцію на це, як необхідну оборону, судом не приймаються до уваги, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року, судам роз`яснено необхідність мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Разом тим, в судовому засіданні не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного посягання або створення реальної загрози заподіяння шкоди ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

При обранні покарання суд враховує що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює не офіційно.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 66 КК України, судом не встановлено. Суд, не приймає до уваги зазначення в обвинувальному акті обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки під час судового розгляду такого не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, передбачене санкцією статті ч.1 ст.125 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на думку суду відповідатиме меті кримінального покарання.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-376, 393, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання - у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1