Справа №766/5525/17
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

04.11.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0006310 від 10.11.2016, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (колегія у складі головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо якого ухвалою слідчого судді від 24.11.2016 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» (протокол затримання від 22.11.2016), продовжений востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2021 строком до 14.11.2021.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 14.11.2021, проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Прокурор під час судового розгляду вважав за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , вважаючи що ризики які були передумовою для його обрання не зменшились, допит свідків не завершено, що не виключає вплив на останніх. Представник потерпілого ОСОБА_8 вважав за доцільне продовжити раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 .

Захисник звернулась до суду із клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу, посилаючись на відсутність доказів існування ризиків, заявлених прокурором. Також просила врахувати, що інкриміновані ОСОБА_6 дії мали місце в 2016 році, а тому останній у разі призначення відповідного покарання підпадає під дію Закону №838-VIII, згідно якого строк попереднього ув?язення зараховується в строк відбування покарання з розрахунку день за два, а тому ОСОБА_6 можна вважати таким, що відбув мінімальну межу можливого покарання. Також просила врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, був до затримання працевлаштованим, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, просив змінити раніше обраний щодо нього запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного як з посяганням на право власності особи, так й із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, за яке передбачена відповідальність строком від 8 до 15 років позбавлення волію.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки їх допит на даному етапі судового розгляду не завершено; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості, що характеризують особу ОСОБА_6 , який хоча і в силу ст. 89 КК України і є особою раніше не судимою, проте з огляду на вчинення злочину проти власності існує ризик продовження протиправної діяльності; відсутність беззаперечних відомостей про міцні соціальні зв`язки, оскільки відсутні жодні докази того, що ОСОБА_6 проживав разом або утримував свою неповнолітню дитину; відсутність достовірних відомостей про постійне місце роботи, оскільки наявність трудової угоди не свідчить про отримання заробітної плати та виконання такої роботи на постійній основі; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Обставини, на які посилається захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою на даному етапі кримінального провадження. Підстави ж визначені захисником, як такі що свідчать про безумовність можливого застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, жодним чином не спростовують тих мотивів, по яких було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так і тих, що неодноразово ставали підставою для його продовження. Таким чином судом не встановлено зміни жодних підстав, які були передумовою для обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування і через наявність яких кожного разу вирішувалось питання про продовження запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої особи, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 02 січня 2022 року).

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на 60 днів до «02» січня 2022 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3