Справа № 303/5271/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1521/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши в режимі відеоконференції у кримінальному проваджені №0000291 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ,
про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 ,
з участю прокурорів ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання з речовими доказами. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вигляді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що відповідно до наказу № 218о/с від 09 грудня 2016 року, працюючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - будучи працівником органу виконавчої влади, маючи спеціальне звання лейтенант поліції та ОСОБА_7 , працюючи відповідно до наказу № 218о/с від 09 грудня 2016 року на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції (надалі - старший ДОП Мукачівського ВП ГУНП) в Закарпатській області будучи працівником органу виконавчої влади, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, будучи згідно вимог статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, зобов`язаними відповідно до ст. ст. З, 7, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини та відповідно до покладених завдань, здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; здійснювати своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживанню ними», упродовж січня 2017 року умисно вчинили злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за наступних обставин.
У першій половині січня 2017 року, точні дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, дільничний офіцер поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , діючи за попереднім зговором з старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, з метою створення видимого благополуччя на закріпленому напрямі роботи, нарощування штучних показників виявлення та розкриття злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, маючи на меті інсценування та фальсифікацію злочину щодо зберігання наркотичних засобів, будучи раніше знайомими із мешканцем м. Мукачево ОСОБА_13 , запропонували останньому оговорити себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Продовжуючи свою діяльність, з метою доведення злочинного умислу до кінця, дільничний офіцер поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_13 , 16 січня 2017 року близько 19 годині 20 хвилин зустрівся з ним у парку з тильної сторони кафе «Білочка», яке знаходиться в місті Мукачево по вулиці Федорова, 9, навпроти адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, де вони стали детально обговорювати умови, при яких ОСОБА_14 оговорить себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Під час зазначеної зустрічі до них приєднався також старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант ОСОБА_7 , при цьому всі учасники розмови визначились з вагою наркотичного засобу, яка повинна бути вилучена в ОСОБА_15 .
Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також запропонували ОСОБА_16 самому знайти та купити наркотичний засіб, проте останній довів до їх відома, що наркотичних засобів у нього немає, а для купівлі такого в нього відсутні кошти, після чого ОСОБА_6 повідомив, що у нього є наркотичний засіб, який він зберігає вдома, а наступного дня зранку, передасть ОСОБА_7 , коли буде їхати на навчання до тренінгового центру ГУНП в Закарпатській області, до якого він був відряджений на період з 16 по 20 січня 2017 року.
У ході зазначеної розмови вищевказані працівники поліції пояснили ОСОБА_16 , що ОСОБА_7 передасть йому наркотичний засіб, який він повинен буде тримати в себе, після чого, його нібито виявлять у місті та запросять до приміщення Мукачівського ВП ГУНП для складання протоколу за паління у невідведеному місці, де під час особистого огляду виявлять у нього наркотичні засоби. Працівники поліції також домовились з ОСОБА_13 про те, що за оговорення себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, вони передадуть йому грошову винагороду у розмірі 500 гривень.
17 січня 2017 року, близько 8 години 30 хвилин, дільничний офіцер поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , який при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно, з метою збуту, придбав та зберігав до 17 січня 2017 року за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, діючи за попереднім зговором з старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», на виконання раніше досягнутих домовленостей, попередньо зателефонувавши, зустрівся з останнім у невстановленому слідством місці, та передав йому особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який ОСОБА_7 , в свою чергу, повинен був передати ОСОБА_17 .
У цей же день, тобто 17 січня 2017 року, близько 15 години 30 хвилин , ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання раніше обумовленого з ОСОБА_6 злочинного плану, попередньо зателефонувавши ОСОБА_16 , зустрівся з ним у парку з тильної сторони кафе «Білочка», яке знаходиться в місті Мукачеві по вудиці Федорова, 9, навпроти адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, де передав ОСОБА_16 згорток з сухою подрібнено речовиною зеленого кольору - особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, наказав ОСОБА_16 взяти вказаний пакет, та прослідувати на вулицю Миру до кафе «Старий град» в місті Мукачеві, й очікувати його там.
Після чого, ОСОБА_7 запросивши ДОП Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_18 , пройшов з ним до кафе «Старий град», розташованого в місті Мукачево по вулиці Миру, 11, де виявив ОСОБА_19 , який, за попередньою з ним домовленістю, палив у не відведеному місці, та, реалізуючи свій заздалегідь розроблений злочинний план, запросив останнього до приміщення Мукачівського ВП ГУНП для складання адміністративного протоколу.
У приміщенні Мукачівського ВП ГУНП, розташованого в місті Мукачеві, по вулиці Я.Мудрого, 8, а саме в кабінеті №16, ДОП Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_18 склав на ОСОБА_19 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 175-1 Кодексу УКраїни про адміністративні правопорушення, а в наступному в кабінет було запрошено також слідчу СВ Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_20 , яка у присутності понятих склала протокол огляду вилучених в ОСОБА_19 предметів та речей, серед яких знаходився і згорток фольги, у якому знаходилась подрібнена речовина зеленого кольору, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.
Про зазначений факт 17 січня 2017 року о 19 годині 05 хвилин ДОП ОСОБА_7 склав рапорт, який подав до чергової частини, у якому вказав, що ним, спільно з ДОП ОСОБА_18 було виявлено громадянина ОСОБА_19 , 1990 року народження, не працюючого, раніше судимого за статтею 187 КК України, мешканця АДРЕСА_4 , який викурював сигарети на автобусній зупинці, при наближенні до нього працівників поліції занервував та поводив себе підозріло, у зв`язку із чим даного громадянина було запрошено до Мукачівського ВП ГУНП для складання адмінпротоколу за частиною 1 статті175-1 КУпАП, в ході чого в службовому кабінеті №16 ОСОБА_16 було запропоновано в присутності двох понятих викласти вміст кишень, після чого з правої внутрішньої кишені куртки він вийняв згорток фольги, у якому знаходилась подрібнена речовина зеленого кольору з виду схожа на марихуану вагою близько 6,5 грам, яку в подальшому вилучено та направлено в НДЕКЦ для дослідження.
Вказаний факт був внесений до журналу ЄО під номером 610 від 17 січня 2017 року.
Після оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 309 КК України, ДОП ОСОБА_7 передав ОСОБА_16 раніше обумовлену грошову винагороду у розмірі 500 гривень.
18 січня 2017 року о 09 годині 31 хвилині відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 КК України за вказаним фактом внесено до ЄРДР під номером 0000110.У кримінальному провадженні №0000110 від 18 січня 2017 року, проведено судово-хімічну експертизу сухої подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка 17 січня 2017 року була виявлена під час огляду у громадянина ОСОБА_19 у приміщенні Мукачівського ВП ГУНП, і яку йому передав працівник поліції ОСОБА_7 . Відповідно до висновку експерта №6/31 від 25 січня 2017 року, вказана подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса її становить 12,9523 грама. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - канабіс (таблиця № 1, список № 1), віднесений до особливе небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Крім цього, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 , відповідно до наказу № 218о/с від 09 грудня 2016 року працюючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Закарпатській області - будучи працівником органу виконавчої влади маючи спеціальне звання лейтенант поліції, в порушення вимог Законі України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно, з метою збуту, придбав та зберігав до 25 січня 2017 року за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 9,0813 грам.
25 січня 2017 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_14 , при цьому вони домовились зустрітись в ОСОБА_6 вдома в квартирі АДРЕСА_5 . Під час зустрічі, яка відбулась у вказаній квартирі близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно безоплатно, повторно передав ОСОБА_16 суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору - канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, яку ОСОБА_14 видав працівникам УВБ в Закарпатській області ДВІ Національної поліції України.
Відповідно до висновку експерта №6/45 від 06 лютого 2017 року, надана на експертизу грубо подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містите тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечний наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,1532 г.
В цей же день, тобто 25 січня 2017 року, після затримання ОСОБА_6 працівниками УВБ в Закарпатській області ДВБ національної поліції України та під час обшуку проведеного в квартирі АДРЕСА_5 , де фактично проживав ОСОБА_6 було виявлено та вилучено придбану ним раніше при невстановлених слідством обставинах суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору.
Відповідно до висновку експерта №6/44 від 06 лютого 2017 року, надана на експертизу грубо подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка була упакована в пакет експертної служби №0040230 має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 7,9281 г.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - канабіс (таблиця № 1, список № 1), віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно, з метою збуту, придбав та зберігав у себе вдома до 26 грудня 2016 року, в квартирі АДРЕСА_6 порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, вагою 0,0831 грама.
26 грудня 2016 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_8 попередньо домовившись з громадянином ОСОБА_13 про зустріч по телефону, перебуваючи в місті Мукачеві навпроти ресторану «Вишневий сад», який розташований по вулиці Пушкіна, 52, зустрівся з останнім, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення та реалізацію заздалегідь поставленої мети на збут психотропної речовини, попередньо отримавши від ОСОБА_19 грошові кошти у сумі 400 грн., незаконно збув останньому психотропну речовину - метамфетамін, яку він раніше придбав у невстановлений час у невстановленої особи та зберігав при собі.
Після придбання зазначеної психотропної речовини, в цей же день, тобто 26 грудня 2016 року, ОСОБА_14 добровільно видав її працівникам УВБ в Закарпатській області ДВБ Національної поліції України.
Відповідно до висновку експерта №6/29 від 23 січня 2017 року, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. 0,0831 г наданої на експертизу кристалічної речовини білого кольору містить 44,2003 виг.% - 0,0367 г метамфетаміну.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року, відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - метамфетамін (таблиця № 1, список №2), віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
Крім цього, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно, з метою збуту, придбав та зберігав у себе вдома до 19 січня 2017 року по АДРЕСА_3 , порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, вагою 0,0344 г грама, та канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, вагою в перерахунку на суху речовину 1,2241 грама.
19 січня 2017 близько 16.00 години ОСОБА_8 , попередньо домовившись з громадянином ОСОБА_13 про зустріч по телефону, перебуваючи в місті Мукачеві навпроти будинку, який розташований по вулиці Пушкіна, 54, зустрівся з останнім, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення та реалізацію заздалегідь поставленої мети на збут психотропної речовини та наркотичного засобу, повторно, попередньо отримавши від ОСОБА_19 грошові кошти у сумі 400 грн., передав йому згорток з фольги з білою порошкоподібною речовиною та паперову серветку, в якій знаходилась суха подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, тобто незаконно збув останньому психотропну речовину - метамфетамін та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, які він раніше придбав у невстановлений час у невстановленої особи та зберігав при собі.
Відповідно до висновку експерта №6/48 від 07 лютого 2017 року, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. 0,0344 г наданої на експертизу кристалічної речовини білого кольору містить 24.8453 ваг.% - 0,0085 г метамфетаміну.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - метамфетамін (таблиця № 1, список №2), віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Відповідно до висновку експерта №6/48 від 07 лютого 2017 року, надана на експертизу грубо подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,2241 г. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року, відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - канабіс (таблиця № 1, список № 1), віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Також, відповідно до обвинувального акті, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно, з метою збуту, придбав та зберігав у себе вдома до 25 січня 2017 року по АДРЕСА_3 , порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, вагою 0,2501 грам.
25 січня 2017 року близько 15.30 години ОСОБА_8 попередньо домовився з громадянином ОСОБА_13 про зустріч по телефону, при цьому у телефонній розмові, використовуючи конспірацію, ОСОБА_14 повідомив останнього про те, що він хоче придбати 0,5 грама психотропної речовини - метамфетаміну.
Близько 16.00 години ОСОБА_8 перебуваючи в місті Мукачеві по вулиці Я. Мудрого біля будинку №32 зустрівся з ОСОБА_13 , маючи умисел, спрямований на особисте збагачення та реалізацію заздалегідь поставленої мети на збут психотропної речовини, повторно, попередньо отримавши від ОСОБА_19 грошові кошти у сумі 1600 гривень, передав йому пластмасовий шприц із запаяним носиком, наповнений порошкоподібною речовиною жовтувато-коричневого кольору, об`ємом 0,5 куб.см. тобто незаконно збув останньому психотропну речовину - метамфетамін, який він раніше придбав у невстановлений час у невстановленої особи та зберігав при собі. Після проведення оперативної закупки ОСОБА_8 був затриманий працівниками УВБ в Закарпатській області. Відповідно до висновку експерта №6/46 від 07 лютого 2017 року, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. 0,2501 г наданої на експертизу кристалічної речовини білого кольору містить 22,2630 ваг.% - 0,0557 метамфетаміну.ї
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06 травня 2000 року, відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, - метамфетамін (таблиця № 1, список №2), віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
На даний вирок прокурор у провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог КПК України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Покликається на те, що згідно із положенням ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, на підставі яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у виправдувальний вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.

Стверджує, що виправдовуючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд не дотримався цих вимог закону. Так, на думку апелянта визнання судом першої інстанції недопустимими доказами матеріали проведених НСРД щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 внаслідок порушення вимог ст. 290 КПК України є безпідставними. Сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування на виконання вимог ст. 290 КПК України надавала для ознайомлення обвинуваченим та їх захисникам протоколи про проведення НСРД, у яких також було зазначено і номери та дати ухвал апеляційного суду Тернопільської області про надання дозволу на проведення НСРД щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Наголошує, що протоколи проведення НСРД було складено згідно положень ст.256 КПК України на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Тернопільської області, тобто є належними та допустимими доказами. Звертає увагу, що стороною обвинувачення вживались заходи до розсекречення згаданих ухвал, про що свідчать листи, які долучено до матеріалів судової справи.

Також апелянт зазначає, що висновок місцевого суду про те, що дії ОСОБА_19 містять ознаки провокації є хибним, оскільки під час допиту у судовому засіданні цей свідок надав послідовні та логічні покази, які в повній мірі вказують на вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Тобто, місцевий суд безпідставно, на думку апелянта, відкинув покази свідка ОСОБА_21 , не надав оцінку показам свідка ОСОБА_22 , натомість взяв до уваги суб`єктивні покази свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини. Наголошує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності своєї вини у вчиненні інкримінованих їм діянь не визнали, намагались ввести в оману як орган досудового розслідування, так і суд, будучи працівниками органів Національної поліції та службовими особами, вчинили групою осіб тяжкі злочини.

16.11.2021 року на адресу Львівського апеляційного суду від прокурора у кримінальному провадженні надійшли зміни до апеляційної скарги від 21.01.2019 року на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2018 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відповідно до вищевказаних змін, просить змінити апеляційну скаргу в частині визнання ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначення йому відповідного покарання. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 просить закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. В решті вимоги апеляційної скарги прокурор підтримує в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду прокурор просив змінену апеляційну скаргу задоволити в повному обсязі з підстав викладених у ній.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_12 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, думку обвинувачених та їх захисників, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000291 дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфіковані ч.2 ст.307 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про виправдування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення не знайшло свого підтвердження під час судового слідства по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За положеннями ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При цьому, відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав свої покази надані в суді першої інстанції та пояснив, що до січня 2017 року працював на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Крім основних обов`язків, до його повноважень входило здійснення превентивної та профілактичної діяльності. Зазначив, що знайомий з ОСОБА_21 з дитинства, проте останні роки не спілкувалися. За декілька місяців до затримання, зустрів ОСОБА_21 біля відділу поліції, він повідомив, що чекає когось з працівників поліції, щоб повідомити про кримінальне правопорушення. Вони поспілкувались, після чого, ОСОБА_21 почав надавати йому інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень іншим особами. У більшості випадків, така інформація підтверджувалася.

Щодо подій, які мали місце 17 січня 2017 року йому нічого невідомо, оскільки він перебував на навчанні у тренінговому центрі ГУНП в Закарпатській області, до якого він був відряджений на період з 16 по 20 січня 2017 року.

ОСОБА_6 підтвердив, що у ході обшуку, проведеного працівниками Закарпатського Департаменту управління внутрішньої безпеки по місцю його проживання було виявлено та вилучено багато речей. Зауважив, що обшук проведено за відсутності ухвали слідчого судді, поняті були присутні. Вважає, що серед виявлених та вилучених речей можуть бути речі ОСОБА_21 , який останнім часом часто заходив до нього додому, залишався, оскільки йому ніде було ночувати. Також ствердив, що ОСОБА_21 ніде не працював, вживав заборонені препарати і часто позичав у нього гроші.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції надав аналогічні пояснення як у суді першої інстанції та пояснив, що до моменту затримання, більше ніж півроку, працював на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції. ОСОБА_6 познайомив його з ОСОБА_21 , який неодноразово надавав їм інформацію щодо вчинення іншими особами кримінальних правопорушень. У більшості випадків, надана ним інформація підтверджувалася. Зазначив, що до його повноважень входило також, здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, тому неодноразово проводив з ОСОБА_21 профілактичні бесіди. У ході однієї з розмов, він пояснив ОСОБА_21 наслідки його неправомірних дій щодо вживання наркотичних засобів, на що останній повідомив, що можливо і краще буде, якщо його притягнуть до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів. ОСОБА_21 ствердив, що серед його знайомих ходять чутки, що він інформує працівників поліції, тому у разі призначення йому покарання він себе реабілітує.

Щодо подій 17 січня 2017 року ОСОБА_7 повідомив, що дійсно ОСОБА_21 було виявлено по вулиці Миру в місті Мукачеві та доставлено у відділення поліції для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. У ході огляду він видав наркотичну речовину, яку зберігав у кишені. Обвинувачений не заперечив, що дійсно радив ОСОБА_21 як себе поводити, що саме говорити, але робив це з метою, щоб його покази були правильно зафіксовані, і у подальшому обвинувальний акт направлено до суду. Ствердив, що його дії були направлені виключно на належне виконання своїх обов`язків. Повідомив, що його було затримано в порядку статті 208 КПК України майже через тиждень після подій, які відбулися.

Дані показання стороною обвинувачення не спростовані належними та допустимими доказами, а тому суд підставно вважав, що не доведено поза розумним сумнівом обставин конкретних дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо придбання, зберігання та збуту психотропної речовини.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд дав оцінку протоколу добровільної видачі від 26 грудня 2016 року (Т.2 а.с.53) та протоколам про проведення негласної (розшукової) дії у формі контрою за вчинення злочинів від 20 січня 2017 року та 26 січня 2017 року (Т.2 а.с. 144-147,181-186), і, на думку апеляційного суду, обґрунтовано визнав їх недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що вони були отримані з порушенням вимог ст.104 КПК України, зокрема протокол від 26 грудня 2016 року містить виправлення щодо місця складання протоколу. Протоколи від 20 та 26 січня 2017 року складені на наступний день після здійснення оперативної закупки, підписані не всіма учасниками процесуальної дії (в порушення вимог статті 104 КПК України), крім того, протокол від 20 січня 2017 року не містить часу складання. Додані до протоколів фото таблиці складені з порушенням вимог статті 105 КПК України.

Так, стаття 104 КПК України містить чіткі вимоги стосовно складання протоколу фіксації процесуальної дії. Частиною 3 статті 105 КПК України визначено, що додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені упаковані з метою надійного збереження , а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлення або вилученні таких додатків.

Частиною 3 статті 107 КПК України визначено, що у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Відповідно до частини 2 статті 266 КПК України технічні засоби, що застосовувались під час проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій, а також первинні носії отриманої інформації повинні зберігатись до набрання законної сили вироком суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у кожному з протоколів про проведення негласної слідчої дії у формі контрою за вчинення злочину, що надані стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_21 було вручено мініатюрний цифровий відео реєстратор «Сафарі» з карткою пам`яті «MicroSD 8 GB», проте суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що «закупника» оглянуто і він безпосередньо отримав вказаний пристрій.

Крім того, у жодному із зазначених вище протоколів про контроль за вчиненням злочину не зазначено яких-небудь додатків, в тому числі і карти пам`яті «MicroSD 8 GB». Надані суду СD диски не є первинними носіями отриманої інформації, а записи на них є лише їх копіями. Це підтверджується тим, що час створення файлів, які містяться на даних дисках відрізняється від часу проведення таких негласних слідчих (розшукових) дій.

Також, з вказаних документів не вбачається звідки та кому належать грошові кошти, які видавали ОСОБА_21 для здійснення оперативної закупівлі, суду не надавались протоколи огляду грошових коштів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що органом досудового розслідування не було дотримано правильної процедури проведення оперативної закупки, і докази обвинувачення отримані внаслідок такої закупки є недопустимими відповідно до статті 86 КПК України.

Погоджується апеляційний суд і з тим, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку статті 290 КПК є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Частиною 2 статі 290 КПК України визначено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості чи меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Надання стороною обвинувачення в суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей та часу для їх спростування.

Таким чином, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції в кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

Частина 12 статті 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.

Отже, враховуючи, що ухвали слідчого судді про проведення негласних слідчих дій у справі щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не відкривалися стороні захисту на стадії досудового розслідування, такі ухвали надані як суду, так і стороні захисту, лише на стадії судового розгляду в даній справі, апеляційний суд погоджується, що суд першої інстанції не міг допустити такі документи, як доказ їх вини, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

З врахуванням викладеного, враховуючи не відкриття стороні захисту ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, допущені при проведенні таких негласних дій порушення закону, що зазначені вище, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що всі протоколи, складені за результатами проведення негласних слідчих дій є недопустимими доказами у справі.

Крім того, оскільки об`єктами дослідження згідно проведених експертиз є речі, вилучені при проведенні негласних слідчих дій - оперативних закупок, які судом першої інстанції визнані як недопустимий доказ, апеляційний суд погоджується, що дані висновки також не можуть прийматися до уваги при ухваленні вироку як такі, що підтверджують вину обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що проведення контрольованої поставки, контрольованої та оперативної закупок здійснюється згідно з положеннями статті 271 КПК України у порядку, визначеному відповідними нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до положень частини 3 статті 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

З досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції протоколів про контроль за вчиненням злочинів, протоколів про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем (Т.2 а.с.67-72, 148-152,181-193, Т.3 а.с.62-67,73-75, 76-77), досліджених аудіо та відео записів суд першої інстанції вірно зазначив, що саме ОСОБА_21 був ініціатором телефонних розмов та зустрічей з обвинуваченими. Саме ОСОБА_21 неодноразово телефонував обвинуваченому ОСОБА_6 та пропонував свої послуги щодо фальшування кримінального провадження з метою отримання за це коштів.

Апеляційний суд враховує також показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які підтвердили, що ОСОБА_21 веде сумнівний спосіб життя, зловживає наркотичними та психотропними засобами. Крім того, ОСОБА_24 підтвердила, що ОСОБА_21 тривалий час співпрацює з працівниками поліції і саме він був легендованою особою у кримінальному провадженні щодо її чоловіка. Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_21 неодноразово надавав їм, як працівникам поліції, інформацію щодо вчинених іншими особами злочинів.

Інші докази, які були надані стороною обвинувачення та досліджені судом, також не доводять винуватість обвинувачених у вчиненому кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються.

Таким чином, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дані докази не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст. 373 КПК України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження рішення суду про виправдання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є правильним. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки судом досліджено та надано оцінку всім доказам сторони обвинувачення, у тому числі й тим, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор, що свідчить про всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин провадження в їх сукупності.
Суд прийшов до вірного висновку, що отриманих та досліджених судом доказів в їх сукупності не достатньо для постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а тому їх слід виправдати у пред`явленому їм обвинуваченні за ч. 2 ст.307 КК України за відсутністю в їх діях події та складу кримінального правопорушення, так як інкриміноване кримінальне правопорушення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду по даному кримінальному провадженню.
У апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної обставини, що передбачена ст.412 КПК України, яка б свідчила про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило суду постановити законний та обґрунтований вирок.
Щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку із його смертю згідно апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає підстав, оскільки обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин провадження на підставі дослідження наданих доказів, колегія суддів вважає виправдувальний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року у кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 за ч. 1ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4