Справа № 495/2859/18
Провадження № 1-кп/522/613/19
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України

27 грудня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою, відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000183 від 11.10.2017 року, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, з тих підстав, що обвинувачений потребує медичного обстеження та лікування, оскільки має ряд тяжких захворювань, а саме: ниркову недостатність, язву шлунку та дванадцятиперстної кишки у хронічній формі, та також страждає на внутрішньочерепний тиск. Крім того зазначив, що тривале перебування в умовах ОСІ тільки погіршило його стан здоров`я обвинуваченого. Також просив скасувати арешт з паспорта громадянина України, закордонних паспортів та водійського посвідчення.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Прокурор не заперечив щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .
Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши наявні матеріали, прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено виключно у виді позбавлення волі.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, який пов`язаний із злочином проти довкілля, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При попередньому вирішенні питання про доцільність продовження тримання під вартою суд вказав, що наявні ризики передбачені п.1-5 ст. 177 КПК України.

В той же час, як вбачається із клопотання захисника, обвинувачений має ряд тяжких захворюань, потребує лікування в умовах медзакладу, має реєстрацію та постійне місце мешкання, суд приходить до висновку, що ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - відпав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013р. N511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» визначено, ще відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права, що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі "Єлоєв проти України" (974_433) (Yeloyev v. Ukraine), N17283/02, п. 50, від 06 листопада 2008 року).

Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим, та ризик його ухилення від слідства чи суду залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте, згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі "І.А. проти Франції").

До ухвалення вироку суду, особа обвинуваченого свідчить про можливість знаходження в суспільстві, однак з певними обмеженнями які покладаються на останнього вказаною ухвалою суду.

Так, зважаючи на тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд вважає, що наявні ризики не можуть виправдовувати подальше застосування виняткового запобіжного заходу. З урахуванням того факту, що нові ризики не з`явилися, суд приходить до висновку, що достатнім запобіжним заходом буде особисте зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином з урахуванням вище викладеного та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з паспортів, ідентифікаційної карти, водійського посвідчення та повернення їх володільцям.
Керуючись ст.ст. 27, 174, 177, 178, 183, 197, 314-316, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши з-під варти в залі суду.
Обрати ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_7 зобовязання передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом.

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний не виконає покладенні на нього обов`язки, до нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "ОУВП (№21)" Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України - для відома.

Клопотання захисника щодо скасування арешту з паспорта: на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 виданий Білгород-Дністровський РВ УМВС України в Одеській області від 02.09.1997 року; водійське посвідченні на імя ОСОБА_7 за № НОМЕР_2 ; закордонний паспорт на імя ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), серії НОМЕР_3 , виданий 21.08.2012 року; закордонний паспорт на імя ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), серії НОМЕР_4 , виданий 14/02/2014 року - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Головуючий суддя:
Судді:
27.12.2019