13.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/6851/18
Єдиний унікальний №205/6851/18
Провадження №1-кп/205/45/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001973 від 30 липня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Казавчин Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 29 липня 2018 року, близько 22 години, разом з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_8 , перебував за місцем свого проживання, а саме: у приміщенні кухні буд. АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків раптово виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої обвинувачений втратив рівновагу та впав на підлогу обличчям до гори, а потерпілий опинився в положенні над ним, в результаті чого вони опинились обличчям до обличчя. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, свідомо припускаючи, що може заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_8 , умисно наніс останньому один удар в область шиї ріжучою частиною кухонного ножа, який підняв правою рукою з підлоги, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення шиї із ураженням сосудів та вийшов з приміщення, залишивши потерпілого на підлозі. Таким чином, в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рани з ознаками забитої на верхній губі ліворуч (з крововиливом навколо), крововилив на нижній губі ліворуч, садно у лобній ділянці ліворуч, крововилив у правій лобно-скроневій ділянці м`яких покривних тканин голови, синці на правому передпліччі, грудній клітині у ділянці грудини, передній поверхні грудної клітини ліворуч, лівому передпліччі, лівому плечі, правій гомілці, садно на лівому плечі, рана на передній поверхні шиї по середині, відповідно неї розсічення підлеглих м`язів та фасції з переду - назад та дещо право вправо, м`язів передньої поверхні шийного відділу хребта та правого поперечного відростку шийного хребця, операційно ушите розсічення загальної сонної артерії праворуч, крововилив у м`які тканини шиї з просоченням ключичних та грудної ділянки, слабке кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом сосочкових м`язів серця. Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення шиї у вигляді рани на передній поверхні шиї з розсіченням підлеглих м`яких покривних тканин та загальної сонної артерії, котра у своєму перебігу ускладнилася розвитком шоку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в умисному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_8 не визнав та пояснив суду, що 29 липня 2018 року, до нього до дому декілька разів приходив раніше йому знайомий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та який запропонував випити разом з ним, на що він спочатку відмовив, але потім разом з потерпілим на автомобілі поїхали до магазину, де ОСОБА_8 придбав алкогольні напої, після чого вони розпрощалися. Через деякий час, перебуваючи вдома, він почув крики своєї матері ОСОБА_9 , з іншої частини домоволодіння, а коли прийшов туди, побачив перелякану матір та свою дитину, а також потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на землі та висловлювався нецензурною лайкою. Після того, як його матір розповіла, що потерпілий намагався її вдарити, він попросив останню разом з дитиною зайти у будинок, щоб дати можливість заспокоїтись потерпілому, який продовжував лаятися, після чого кинув у нього скляний посуд. Коли матір з дитиною зайшли у будинок, він почав шукати ОСОБА_8 , а коли почув шум та зайшов до кухні, побачив там потерпілого, який розкидував речі, на що він зробив йому зауваження та повідомив, що буде викликати поліцію. У відповідь на зауваження, потерпілий щось кинув у нього, після чого наблизився та наніс йому удар рукою в область серця, від якого він почав задихатися, а ОСОБА_8 продовжив наносити йому удари руками по обличчю та тулубу, від яких він впав. Коли він лежав на підлозі, потерпілий ОСОБА_8 почав наносити йому удари ногами, після чого сів на нього зверху та став руками здавлювати шию, від чого він став задихатися. Відчуваючи біль у горлі, щоб звільнитися від ОСОБА_8 , який продовжував здавлювати його шию руками, він схопив рукою ніж, який лежав на підлозі біля дверей та наніс ним один удар потерпілому, після якого останній схопився за шию та сповз з нього, а він виповз до коридору та закрив за собою двері. Після цього він пішов до матері, якій розповів про все, що сталося, а вона, в свою чергу викликала «швидку», однак, після приїзду «швидкої» потерпілий не пускав до себе лікаря, у зв`язку з чим його прийшлося зв`язувати ременями. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 у нього не було, а удар ножем він наніс, коли захищався від потерпілого, який в той момент душив його руками за шию.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не визнав, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 30 липня 2018 року, від працівників поліції їй стало відомо, що 29 липня 2018 року, за місцем проживання ОСОБА_7 : по АДРЕСА_1 , обвинувачений наніс її сину - ОСОБА_8 , ножове поранення, від якого останній помер.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , 29 липня 2018 року, близько 22 години, до домоволодіння АДРЕСА_1 , де вона проживає разом зі своїм сином ОСОБА_7 та його сім`єю, прийшов потерпілий ОСОБА_8 , який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння та став вимагати впустити його у двір, на що вона відповіла відмовою та попросила його піти, однак він став ще сильніше кричати та штовхати хвіртку. Через деякий час потерпілий все таки зайшов у двір, піднявся до неї та намагався звалити її та наносити удари, в результаті чого сам не втримався на ногах та впав на бетонне мощення двору. Після чого вийшов її син обвинувачений ОСОБА_7 , який завів її з онуком до будинку, а сам намагався вивести ОСОБА_8 з двору. Через деякий час вона побачила ОСОБА_7 , який йшов, тримаючись за стіну будинку та перебував у шоковому стані, а на її питання, показував на свою частину будинку. Після цього вона пішла у частину будинку, де проживає її син та побачила в кімнаті на підлозі ОСОБА_8 в крові, після чого викликала «швидку допомогу».

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 29 липня 2018 року, приблизно в 22 годині 30 хвилин, коли вона перебувала на роботі, їй зателефонувала матір її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_9 , яка перебувала у збудженому стані та попросила скоріше приїхати додому. Коли вона приїхала за місцем свого проживання, то побачила біля двору машину «швидкої», всередині якої знаходився раніше знайомий ОСОБА_8 , якому лікар намагався надавати допомогу. Зайшовши до приміщення кухні, де вони проживають разом з чоловіком обвинуваченим ОСОБА_7 , вона побачила розкидані речі, а на підлозі сліди крові. На її питання, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_8 ледь не задушив його та намагався вбити.

Згідно з протоколами огляду місця події від 30 липня 2018 року та фото таблиці до нього (а.с.7-19, 23-26), під час огляду домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено фрагмент килиму зі слідами РБК, один слід пальців рук, порожню пляшку з надписом «Пшенична», об`ємом 0,5 л. зі слідами РБК, а також кухонні ножі, один з яких зі слідами РБК.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1654/509-Е від 28 серпня 2018 року (а.с.118-123), у потерпілого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у виді: рана з ознаками забитої на верхній губі ліворуч ( з крововиливом навколо), крововилив на нижній губі ліворуч, садно у лобній ділянці ліворуч, крововилив у правій лобно-скроневій ділянці м`яких покривних тканин голови, синці на правому передпліччі, грудній клітині у ділянці грудини, передній поверхні грудної клітини ліворуч, лівому передпліччі, лівому плечі, правій гомілці, садно на лівому плечі, рана на передній поверхні шиї по середині, відповідно неї розсічення підлеглих м`язів та фасції з переду - назад та дещо право вправо, м`язів передньої поверхні шийного відділу хребта та правого поперечного відростку шийного хребця, операційно ушите розсічення загальної сонної артерії праворуч, крововилив у м`які тканини шиї з просоченням ключичних та грудної ділянки, слабке кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом сосочкових м`язів серця. Смерть потерпілого настала від проникаючого колото-різаного поранення шиї у вигляді рани на передній поверхні шиї з розсіченням підлеглих м`яких покривних тканин та загальної сонної артерії, котра у своєму перебігу ускладнилася розвитком шоку.

Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №768/Н від 18 вересня 2018 року (а.с.167-169), на фрагменті килимового покриття, вилученого 30 липня 2018 року під час огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_8 та виключається від обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи №767/Н від 29 серпня 2018 року (а.с.176-178), на скляній пляшці з-під горілки «Пшенична», яка вилучена під час огляду місця події від 30 липня 2018 року, встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_8 ..

Під час проведення слідчого експерименту від 29 серпня 2018 року (а.с.203-210), обвинувачений ОСОБА_7 вказав на обставини, при яких він наніс удар потерпілому ОСОБА_8 , від яких настала його смерть.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1654/590-Е від 05 вересня 2018 року (а.с.224-225), утворення колото-різаної рани на передній поверхні шиї потерпілого ОСОБА_8 не виключається за умов, вказаних обвинуваченим ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №2860е від 17 вересня 2018 року (а.с.216-219), у обвинуваченого ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден на поверхні тіла, голови та кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що в ніч з 29 на 30 липня 2018 року, надавали медичну допомогу ОСОБА_8 , який потрапив у лікарню з ножовим пораненням шиї, а також великою крововтратою та не зважаючи на всі проведені заходи помер; показаннями свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила суду, що 29 липня 2018 року, близько 22 години, бачила ОСОБА_8 , який спочатку голосно лаявся та стукав у хвіртку домоволодіння, де проживає обвинувачений ОСОБА_7 з сім`єю, після чого зайшов у двір; показаннями свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила, що 29 липня 2018 року, близько 20 години, бачила біля магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , які кудись разом поїхали на автомобілі під керуванням обвинуваченого; протоколом огляду чоловічих шортів, які були одягнені на обвинуваченого ОСОБА_7 від 06 серпня 2018 року та фото таблиці до нього (а.с.27-28), під час вчинення ним злочину; протоколом огляду трупа від 02 серпня 2018 року та планом-схемою розташування тілесних ушкоджень (а.с.95-103), згідно з яким на тілі ОСОБА_8 виявлено синці та колото-різану рану передньої поверхні сонної артерії справа, післяопераційну рану (ушиття); а також долученими до справи речовими доказами, якими визнані: зразки крові, країв нігтьових пластин з лівої та правої руки, а також відтиски слідів пальців рук обвинуваченого ОСОБА_7 ; фрагмент килиму зі слідами РБК; один слід пальців рук; скляну пляшку з надписом «Пшенична», об`ємом 0,5 л. зі слідами РБК, ножі кухонні у кількості 7 штук, шорти чорного кольору з надписом «Адідас», ніж кухонний зі слідами РБК (а.с.153, 161, 170, 179, 191).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №259 від 07 вересня 2018 року (а.с.197-199), обвинувачений ОСОБА_7 , у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в даний час не страждає; міг і в даний час може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його дії нібито були обумовлені виключно захистом від нападу потерпілого ОСОБА_8 , не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Закріплене в ст.36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

З встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи вбачається, що 29 липня 2018 року, між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, дійсно відбувся конфлікт, який переріс у бійку, під час якої як обвинувачений, так і потерпілий отримали тілесні ушкодження.

При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що потерпілий нібито майже відразу після того як зайшов до будинку став наносити йому удари руками та ногами, від яких він впав на підлогу, після чого сів на нього та став душити, не приймаються судом до уваги, оскільки, на думку суду, спростовуються висновком судово-медичної експертизи №2860е від 17 вересня 2018 року, згідно з якою у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлені, в тому числі, тілесні ушкодження у вигляді 10 саден: на тильній поверхні правої кисті в проекції голівок 2-ї, 4-ї та 5-ї п`ясних кісток, на суглобовій поверхні між основною і проксимальною фалангами 2-4 пальців, на тильній поверхні лівої кисті в проекції між 1-ю та 2-ю п`яними кістками, на суглобовій поверхні між основною і проксимальними фалангами 3-го пальця, що свідчить про те, що між потерпілим та обвинуваченим відбулась обопільна бійка, під час якої останній активно наносив удари ОСОБА_8 , в тому числі в область голови, що узгоджується з висновком судово-медичної експертизи №1654/509-Е від 28 серпня 2018 року.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував сам факт нанесення ним удару ножем потерпілому ОСОБА_8 , однак пояснив суду, що перебував у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий душив його руками за шию.

В той же час, згідно з висновком судово-медичної експертизи №2860е від 17 вересня 2018 року, будь-яких тілесних ушкоджень в області шиї обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено не було. Зазначені обставини повністю підтвердила в судовому засідання експерт ОСОБА_16 .

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що будь-яких активних дій, які б могли загрожувати обвинуваченому ОСОБА_7 , або членам його родини, потерпілим ОСОБА_8 , з урахуванням стану сп`яніння, у якому він перебував, не вчинялось, тому посилання обвинуваченого на те, що він знаходився в стані необхідної оборони, на думку суду є безпідставними.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" питання про наявність у діях особи умислу на вбивство, суд повинен вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Вказана правова позиція відображена також у постанові від 31 січня 2013 року Верховного Суду України по справі № 5-32кс12.

У зв`язку з цим, не можуть бути також прийняті судом до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на заподіяння смерті потерпілого, оскільки вони спростовуються конкретними обставинами вчиненого злочину, а саме: при наявній можливості нанести поранення потерпілому у будь-яку іншу частину тіла, обвинувачений наніс удар ножем в самий незахищений життєво важливий орган шию. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 після завдання удару потерпілому ножем в область шиї, ніякої допомоги йому на надав, а навпаки, вийшов до коридору та зачинив за собою двері, тримаючи їх з метою не випустити потерпілого ОСОБА_8 , тобто намагався перешкодити останньому залишити місце події.

Таким чином, проаналізувавши досліджені по справі докази, суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_18 , заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди, кожною, на суму 500 000 грн.

При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідностідо ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , яка була завдана їм незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення смерті ОСОБА_8 , враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких вони зазнали, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням обставин справи, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 500 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 200 000 грн. кожній, повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань ОСОБА_5 та ОСОБА_17 .

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 858 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років та шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Зарахувати в строк покарання термін перебування під вартою: з 31 липня 2018 року до 13 травня 2020 року.

Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_17 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривен. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_18 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривен. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи №26,4.6937 від 23 серпня 2018 року у сумі 858 гривень.

Речові докази: фрагмент килиму зі слідами РБК, один слід пальців рук, пляшку з надписом «Пшенична» об`ємом 0,5л. зі слідами РБК, ножі кухонні у кількості 7 штук, шорти чорного кольору з надписом «Адідас», ніж кухонний зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову ВП №3 ДРУП (Новокодацького ВП ДВП) ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1