У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року про відмову в задоволені його скарги на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

заявник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості з його заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні його скарги. Вказує на те, що у певній справі судді Заводського районного суду м. Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду визнали право власності на підставі фальшивого документу (договір та квитанція), не обґрунтовуючи своє рішення відмовились у застосуванні строків позовної давності та визнали наявність правочину на підставі недопустимого доказу.
Про зазначені обставини заявником вказано у касаційній скарзі, проте Верховний Суд відмовився відкривати касаційне провадження, постановивши ухвалу, до якої внесені неправдиві відомості, а саме, про відсутність у скарзі даних, необхідних для формування єдиної судової практики.
Заявник вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя не врахував положень, викладених в узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 р. стосовно обов`язкового внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

24.01.2022 р. заявник ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального правління ДБР, розташованого у м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддями Верховного Суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, проте відомості до ЄРДР не внесені.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у скарзі ОСОБА_5 не навів достатніх даних про те, що в поданій останнім заяві до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві містяться відомості про вчинення суддями Верховного Суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження заявник ОСОБА_5 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про вчинення суддями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 360 КК України, у зв`язку з тим, що вони прийняли рішення про відмову у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою, через те, що наведені ним обставини, не давали підстав для висновку про те, що розгляд справи потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування.
Наведені заявником обставини не містять достатніх даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 360 КК України, виходячи зі складу об`єктивної та суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, а зводяться його до незадоволення з прийнятим суддями Верховного Суду рішення, а відтак підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення не має.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на підставі того, що подана ним заява не містить обставин кримінального правопорушення, з чим погоджується і апеляційний суд, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ___________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3