ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/285/22 Справа № 197/953/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року в задоволенні подання Державної установи "Широківський виправний центр №75", погодженого зі спостережної комісією Гречаноподівської сільської ради, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, зазначених в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, праці, додержання ним вимог режиму, про його особу, за весь період перебування в установі відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, та строку реального відбуття призначеного покарання, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим вирішив відмовити в задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судовий розгляд було проведено однобічно та формально, а суд прийняв до уваги лише доводи прокурора стосовно вимог ст.154 КВК.
Вказує, що профілактична бесіда, яка була проведена з ним, не є стягненням, і судом, до того ж, не було враховано наявність у нього дружини, доньки та онуків, місця проживання та роботи після звільнення, як і взагалі не проаналізовано весь час його тримання у місцях позбавлення волі.

Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в даному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає безпідставними.
Згідно з матеріалами судового провадження та технічною фіксацією судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув поданняДержавної установи "Широківський виправний центр №75", погоджене зі спостережної комісією Гречаноподівської сільської ради, дослідив необхідні матеріали і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження видно, що вироком Ленінського районного суду Дніпропетровська від 21.03.2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 9 років 6 місяців обмеження волі.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.11.2013 року по 01.07.2014 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.11.2020 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 21 день.
На час звернення Державної установи "Широківський виправний центр №75" відносно засудженого ОСОБА_7 до суду, останній відбув 3/4 строку призначеного покарання.
Засуджений з 14.11.2013 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, заохочень та стягнень не мав.
З 06.02.2015 року відбував покарання в Жовтоводській виправній колонії (№26) Дніпропетровської області. За період відбування покарання характеризувався позитивно. Має 18 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав. З 01.09.2020 року до 02.12.2020 року навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жовтоводський навчальний центр №26» за професією «Столяр будівельний. Тесляр». Наказом від 02.12.2020 року №26/613 був відрахований з Державного професійно-технічного навчального закладу «Жовтоводський навчальний центр №26», як такий, що не закінчив повного курсу навчання, відповідно до типових навчальних планів і освітніх програм та не здобув відповідної кваліфікації по причині ліквідації закладу освіти.
З 05.02.2021 року відбуває покарання в державній установі «Широківський виправний центр (№75)», за час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Заохочень та стягнень не має, але мав профілактичну бесіду з приводу не виходу на поіменну перевірку. На даний час не працює у зв`язку з відсутністю вакантних посад. Виконує роботи з благоустрою установи згідно графіка відпрацювань.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно враховувати не тільки факт відбуття засудженим певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення тощо.
Так, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
В даному ж випадку, на думку колегії суддів, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а доводи апелянта про протилежне спростовуються вищевикладеним, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд вважає, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що факт, того, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому доводи апелянта про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані, у зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4