Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

07 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 08 вересня 2021 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонено ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. з покладенням на обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Встановлено строк дії ухвали до 07 листопада 2021 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується те, що 13 листопада 2016 року близько 05 год. 00 хв., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, через кватирку вікна проник до квартири АДРЕСА_3 , яку тимчасово винаймала ОСОБА_9 та перебувала там разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 . В той час підозрюваний здійснив напад на ОСОБА_9 , застосувавши до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я останньої, яке виражалося у приставленні ножа до її горла, після чого незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 800 грн., які належали ОСОБА_10 та мобільним телефоном марки «Нокіа 130» вартістю 323 грн., який належав ОСОБА_9 , чим завдав майнової шкоди у розмірі 800 грн. та 323 грн. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідно.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби суд не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вважає, що ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом, може далі продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки понад чотири роки кримінальне провадження було зупинене у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного було невідоме, а також впливати на потерпілого та свідків.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 зазначає, що твердження про те, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування, суду та може вчинити інший злочин є голослівним і нічим не доведеним. Адже він, усвідомлюючи невідворотність та реальність покарання за вчинений злочин, добровільно з`явився до органів досудового розслідування, з`являвся на виклики слідчого та брав участь у всіх процесуальних діях, що вказує на повне визнання своєї вини та щире каяття, далі активно сприяв розкриттю злочину та став на шлях виправлення, що підтверджує характеристика, яка додається до заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 5 Європейської Конвенції з прав людини (1995 року) законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У рішенні Європейського суду з прав людини (справа «Мацнеттер проти Австрії») зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, відмовляючи в клопотанні слідчого щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя покликався на недоведеність прокурором обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Однак, при апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, зокрема, за ч.2 ст.186 КК України вироком Рівненського міського суду від 04.05.2007 року, за ч.2 ст.186 КК України вироком Рівненського міського суду від 25.12.2007 року, за ч.1 ст.125 КК України вироком Рівненського міського суду від 22.03.2013 року, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності, офіційно ніде не працює, проживає в АДРЕСА_2 , де йому і обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, разом з громадянкою ОСОБА_11 , якій належить будинок за зазначеною адресою. Від 31 травня 2017 року підозрюваний перебував у розшуку, тобто уникав правосуддя, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку, що твердження слідчого судді про недоведеність у клопотанні обставин для тримання підозрюваного під вартою, а також даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними, а ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин вчинений із погрозою застосування насильства до потерпілої.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування та суд, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить повне і всебічне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст., 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_5 скасувати.

Клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 грудня 2021 року без визначення розміру застави, взявши ОСОБА_5 під варту із зали суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3