н/п 1-і/174/3/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що останній обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, в тому числі і тяжкого, вчиненого невдовзі після постановлення попереднього вироку, у підготовчому судовому засіданні по даній справі відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в послідуючому було продовжено , останнього разу на строк до 06.01.2022 р. у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. На даний час вказані ризики не зменшились та продовжують існувати, судовий розгляд справи триває, тому просить продовжити обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Вислухавши думку обвинуваченого, який залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду, захисника, який підтримав думку обвинуваченого, однак просить застосувати стосовно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Згідно із ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано основоположне право на свободу та особисту недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві й кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції, перелік яких є вичерпним.
Згідно пункті 1 (с) статті 5 Конвенції, особу може бути позбавлено свободи у разі, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів і знову обвинувачується у вчиненні невдовзі після постановлення попереднього вироку аналогічних злочинів, зокрема і тяжкого, за який у разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі, легальних джерел доходів не має, що дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод (п.35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції від 26.06.1991 р.), обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора.
При цьому суд також враховує практику ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, і хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, про що просить захисник, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.176-178,183,193,196, 197,199, 395 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 60 днів, тобто до 26 лютого 2022 р. включно.
Строк дії ухвали до 26 лютого 2022 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1