КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 о
з участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000780 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новгородське, м. Дзержинська, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 12 березня 2021 приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні

автомобіля марки «Dacia logan» д.н.з. НОМЕР_1 , яким в той час керував ОСОБА_8 , рухаючись по Дарницькому шосе у м. Києві в сторону вул. Привокзальної та Харківського шосе, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням ножа господарсько-побутового призначення, що має колючо-ріжучі властивості, який тримав у руці, цілеспрямовано наніс ним один удар в область правої частини грудної клітки потерпілого, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки та живота.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Згідно доводів апеляційної скарги прокурора, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення в наслідок м`якості.

На думку прокурора, зважаючи на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що у обвинуваченого на грунті раптової неприязні до потерпілого виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень небезпечних для життя і здоров`я, що вказує на підвищену суспільну небезпеку таких дій, те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, є всі підстави вважати, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 були подані заперечення, відповідно до яких вирок суду Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року є законним і обґрунтованим, а відтак не підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - є вірною.
Що стосується доводів прокурора з приводу того, що вирок суду в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є незаконним і необґрунтованим, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, встановив наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, а також те, що ОСОБА_7 попросив вибачення у потерпілого.

Хоча вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, однак враховуючи, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, приймаючи до уваги його ставлення до вчиненого, а саме, те, що він свою вину визнає, щиро розкаюється, попросив пробачення у потерпілого, що судом було визнано, як обставини, які пом`якшують покарання, відшкодував завдані збитки та сприяв у наданні потерпілому невідкладної допомоги, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Наведені в апеляційні скарзі прокурора доводи щодо тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та характеру його дій, були враховані судом першої інстанції при визначенні останньому виду та розміру покарання.

Крім того, вказані обставини, в сукупності з даними про особу обвинуваченого та конкретними обставинами справи не спростовують висновків суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Інших обставин, які б давали підстави вважати, що мета покарання не може бути досягнута при застосуванні до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, прокурором не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі і є достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.
За наведеного, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

апеляційну скарги прокурора залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3