Справа № 487/5989/17
Провадження № 1-кп/487/559/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_14 у кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.ч.3,4,5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.ч.3,4,5 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_14 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 днів.
Клопотання мотивовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів. Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, свідки та потерпілі не допитані, враховуючи особи обвинувачених та наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює їх застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_14 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що останній не порушує своїх процесуальних обов`язків. Крім того, зазначив, що його підзахисний потребує медичної допомоги та оперативного втручання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що останній має належну процесуальну поведінку, а також на недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Обвинувачені проти задоволення клопотання прокурора заперечували, підтримали думку захисників та просили змінити їм запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 року обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.08.2021 року.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.08.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_14 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Частинами 1, 2 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положенням ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно з приписами ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам..
ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності обґрунтування підстав обрання або продовження запобіжного заходу, так у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» разом із Конвенцію про права людини і основоположних свобод застосовується судами як джерело права, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для застосування до особи запобіжного заходу, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.
Так у справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ констатував, що ризик втечі неминуче зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, оскільки строк тримання може бути вирахуваний із строку позбавлення волі, який може очікувати особа, якщо її визнають винною, що зменшує спокусу втечі.
В обгрунтування позиції щодо необхідності продовження обвинуваченим строку дії домашнього арешту, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінилися та продовжують існувати, проте без посилання на конкретні докази, що, на думку суду, грунтується на припущеннях.
У рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Отже, в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинувачених, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Враховуючи викладене, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення клопотань прокурора та можливість забезпечети належну процесуальну поведінку обвинувачених шляхом зміни запобіжного заходу та покладення на них певних обов`язків.
Крім того, захисником обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_11 було заявлено клопотання про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року на документи, а саме: особової медичної книжки на ім`я ОСОБА_15 на 16 арк.; свідоцтва про народження ОСОБА_15 , виданого 28.05.1996 року, серія НОМЕР_1 ; картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_15 , виданої 13.12.2010 року на 1 арк.; трудової книжки на ім`я ОСОБА_15 , серія НОМЕР_2 на 32 арк.; свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , виданого 06.09.2016 року, серія НОМЕР_3 на 1 арк.; свідоцтва про смерть ОСОБА_16 , виданого 10.02.2017 року серії НОМЕР_4 на 1 арк. та витяг до нього на 1 арк.; свідоцтва про смерть ОСОБА_17 , виданого 10.02.2017 року серії НОМЕР_5 на 1 арк. та витяг до нього на 1 арк.; свідоцтва про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_6 та додаток до свідоцтва про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_15 , НОМЕР_7 на 1 арк.; картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_7 , виданої 22.11.2016 року; свідоцтва про народження ОСОБА_15 , виданого 10.07.2004 року, серія НОМЕР_8 .

Сторони кримінального провадження у судовому засіданні не заперечували щодо скасування арешту з майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

При розгляді клопотання про скасування дії заходу забезпечення кримінального провадження, суд бере до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження на даній стадії.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи практику ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Російської Федерації», в якій суд зазначив, що з урахуванням положень ст.1 Протоколу до Конвенції, будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним, суд приходить до висновку, що в застосуванні арешту майна, зазначеного в клопотанні адвоката ОСОБА_11 , відпала потреба, а заявлене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174,177, 183, 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашного арешту щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_14 - відмовити.

Змінити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , строком до 29.12.2021 року наступні обов`язки:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченогоОСОБА_14 з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_14 , строком до 29.12.2021 року наступні обов`язки:

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_14 та ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до кожного з них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт з майна, накладений слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ухвалою від 28.08.2017 року, а саме з:

- особової медичної книжки на ім`я ОСОБА_15 на 16 арк.;

- свідоцтва про народження ОСОБА_15 , виданого 28.05.1996 року, серія НОМЕР_1 ;

- картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_15 , виданої 13.12.2010 року на 1 арк.;

- трудової книжки на ім`я ОСОБА_15 , серія НОМЕР_2 на 32 арк.;

- свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , виданого 06.09.2016 року, серія НОМЕР_3 на 1 арк.;

- свідоцтва про смерть ОСОБА_16 , виданого 10.02.2017 року серії НОМЕР_4 на 1 арк. та витяг до нього на 1 арк.;

- свідоцтва про смерть ОСОБА_17 , виданого 10.02.2017 року серії НОМЕР_5 на 1 арк. та витяг до нього на 1 арк.;

- свідоцтва про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_6 та додаток до свідоцтва про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_15 , НОМЕР_7 на 1 арк.;

- картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_7 , виданої 22.11.2016 року;

- свідоцтва про народження ОСОБА_15 , виданого 10.07.2004 року, серія НОМЕР_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обов`язки по контролю за виконанням ОСОБА_14 та ОСОБА_4 особистого зобов`язання покласти на процесуального прокурора .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1