Справа № 709/2080/2012
Провадження №1/307/1/21
27 жовтня 2021 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
підсудних: - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів передбачених ст. ст 187 ч.2, ст.127 ч.2 та ст. 146 ч.2 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочинів передбачених ст. ст 187 ч.2, ст.127 ч.2 та ст. 146 ч.2 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч. 2, 127 ч.2 та 146 ч.2 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , громадянин України, українець, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, не судимий, військовозобов`язаний, у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, ст.127 ч.2, ст. 146 ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України,
У провадженні Тячівського районного суду перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, ст.127 ч.2 та ст. 146 ч.2 КК України та про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, ст.127 ч.2, ст. 146 ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну підсудному ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Звільнити з під варти підсудного ОСОБА_10 у відповідності до вимог закону, роз`яснивши йому обов`язки, які покладаються на нього у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу особиста порука або іншого запобіжного заходу.
Клопотання мотивує тим, що залишаючи без задоволення 9.04.2021 р. раніше заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу, суд не надав належної оцінки такій обставині, як підстава для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленям волі, як поганий стан здоров`я підсудного внаслідок тяжких захворювань, в тому числі набутих ним у зв`язку із захистом Вітчизни.
Надалі стан здоров`я останнього погіршився та згідно відповіді на адвокатський запит наданої начальником філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях щодо стану здоров`я ОСОБА_10 від 13.07.2021 р., підсудний страждає на нейроциркуляторну дистонію по кардіальному типу та має хворобу, викликану вірусом імунодифіциту людини (ВІЛ), з проявом мікробактеріальної інфекції. Щоденно отримує антиретровірусну терапію, хіміопрофілактику туберкульозу. Стоїть на диспансерному обліку у інфекціоніста, яким оглядається щомісячно. Підсудному було проведено обстеження та встановлено діагноз: НЦД по кардиальному типу, ЗЗБТ кат. 5.1, отримав лікувальні препарати.
Захисник зазначає, що після розшуку та затримання, ОСОБА_10 , утримується під вартою вже тривалий час (понад 1 рік і 2 місяці). Умови його утримання не забезпечують не тільки профілактичні заходи щодо медичного нагляду з приводу зазначених вище тяжких захворювань, однак прямо призводять до систематичного і прогресуюючого погіршення стану його здоров`я, а подальше перебування в умовах позбавлення волі може створювати загрозу для його життя.
Наявність у ОСОБА_10 інвалідності підтверджується, довідкою виданою Управлінням соціального захисту населення Рахівськогої РДА Закарпатської області від 17.09.2020р. №5751/01-19.
Крім цього захисник підсудного звертає увагу на те, що подальше утримання ОСОБА_10 під вартою на підставі і в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України (1960 року), без визначення строку такого утримання, суперечить положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод України.
Переконує суд, що зміна запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 не несе в собі ризику порушення ним обов`язку перебувати у визначеному місці проживання та з`являтися за першим викликом до суду, прокурора, слідчого зокрема тому, що громадяне ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є його родичами і заслуговують довір`я, виявили бажання взяти на себе обов`язки поручителів в порядку, визначеному ст. 152 КПК України (1960 р) та ручаються за належну поведінку та явку обвинуваченого ОСОБА_10 за викликом і зобов`язуються при необхідності доставити його в органи дізнання, досудового слідства чи в суд на першу вимогу, що посвідчили письмово.
Разом з цим в судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 заявила клопотання про зміну підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати встаноленню істини у кримінальній справі, вчиняти нові злочини останній не буде.
Посилаючись на положення ст. 274 КПК України, зазначає що стан здоров`я підсудного значно погіршився та неоноразово звертався за медичною допомогою зі скаргами на періодичну печію, загальну слабкість, крім того при огляді у нього було виявлено хронічний гастрит на стадії ремісії, в амензії контузія, мінімальні дифузні зміни печінки, сечо-сольовий діатез, пройшов обстеження з діагностики ВІЛ-інфекції швидким текстом, де результат позитивний тобто ВІЛ-позитивний, що підтверджено Консультованим інфекціоністом Закарпастької ММЧ №9.
Стверджує, що медичний персонал ДУ «Закарпатської УВП №9» не в змозі забезпечити медичне лікування та медичне обслуговування та не вживає належних медичних заходів через відсутність фінансування відповідного фахового лікування, в зв`язку з цим просить змінити запобіжний захід на підписку про невиїзд або домашній арешт в силу нового КПК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо зміни запобіжного заходу, а тому у задоволенні поданного захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 клопотання просив відмовити. Додатково повідомив, що будь-яких медичних висновків , які вказували б на неналежність лікування підсудних , захисники не надали. Стан лікування осіб попередньо ув`язнених відповідає Європейським стандартам, та належність такого лікування прокуратурою постійно перевіряється.
Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився та надав суду заяву у якій просив судовий розгляд проводити у його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, та надала суду заяву у якій розгляд кримінальної справи просить провести у її відсутності.
Підсудний ОСОБА_10 просив клопотання його захисника ОСОБА_8 задовольнити та звільнити його з під варти та передати його на поруки родичам.
ОСОБА_11 який виявив бажання взяти на себе обов`язки поручителя, підтримав подані ним та його дружиною заяви про те, що Вони ручаються за належну поведінку та явку обвинуваченого за викликом і зобов`язуються при необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.
Підсудний ОСОБА_6 , просив клопотання його захисника ОСОБА_9 задовольнити та звільнити його з під варти обравши відносно нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд або домашнього арешту.
Підсудні ОСОБА_4 повідомив, що його захисник перебуває на лікарняному, а тому в судове засідання не з`явився.
Підсудний ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що причини неявки в минуле судове засідання були поважними, на підтвердження чого подав довідки видані КНП «Великобічківською міською лікарнею» від 04.10.2021 р. та від 15.09.2021 р.
Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши заявлені захисниками підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_6 адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 274 КПК України, під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити. Скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен керуватися відповідними статтями глави 13 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підсудний буде намагатися ухилятися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.
У відповідності до ст.165 КПК України, запобіжні заходи у вигляді взяття під варту застосовуються за вмотивованою постановою судді чи ухвалою суду.
Заміна одного запобіжного заходу іншим або його скасування здійснюється органом дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом з додержанням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.
Запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.
Розглядаючи клопотання захисників підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд не знаходить нових підстав, які б спростовували висловлених судом раніше висновків, щодо відсутності підстав для зміни підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_10 запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.
Досліджені судом, що надані захисниками на підтвердження доводів матеріали про стан здоров`я підсудних, дають суду можливості дійти висновку про наявність у підсудних хвороб та необхідність у проведенні лікування. Разом з цим, з цих документів не вбачається обставин, які б вказували на неналежність проведенного відносно них за місцем утримання їх під вартою лікування.
Саме на наявність цих обставин посилаються захисники у своїх клопотаннях, як нових обставини, що на їх думку відповідно до ст. 247 КПК України надають підстави для зміни запобіжного заходу на менш тяжкий, не пов`язаний з триманням під вартою запобіжних заходів.
Суд також констатує, що ризики щодо можливості переховування підсудних від суду, які встановлені під час розгляду попередніх клопотань захиснів про їх звільнення з під варти, продовжують існувати та враховують судом при вирішенння повторно заявлених клопотань про зміну запобіжного заходу.
Так, суд бере до уваги тривалий період часу на протязі якого дане кримінальне провадження перебувало у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області. Вперше дане кримінальне провадження було призначено до судового розгляду ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області 8.08.2012 року.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження розгляд справи неодноразово відкладався переважно у зв`язку з неявкою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
З цих підстав ухвалою Рахівського районного суду від 15.02.2019 року оголошено розшук підсудних: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та кримінальне провадження, зупинено.
Змінено запобіжний захід щодо підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обрано їм запобіжний захід - взяття під варту.
Матеріали кримінальної справи відносно підсудного ОСОБА_4 за ст.ст. 187 ч.2, 127 ч.2, 146 ч.2 КК України виділено в окреме провадження.
Протоколом затримання особи від 30.07.2020 року, ОСОБА_10 затримано о 16 год. 25 хв. 30.07.2020 року на підставі ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області за №709/2080/2012 від 15.02.2019 року.
З матеріалів справи також вбачається, що підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, будучи раніше засудженим із застосуванням до них іспитового строку.
Разом з цим під час розгляду справи встановлено, що у провадженні Рахівського районного суду перебуває кримінальне провадження №305/1660/16-к про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке також зупинялося через розшук обвинуваченого.
Ухвалою Рахівського районного суду від 17.10.2018 року до підсудних ОСОБА_10 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було застосовано привід, який в частині доставки ОСОБА_10 не виконано через відсутність за місцем його проживання.
Разом з цим судом встановлено, що під час розгляду справи Рахівським районним судом відносно підсудного ОСОБА_10 , змінювався запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Так постановою Рахівського районного суду від 21.12.2012 року у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Вперше ОСОБА_10 в межах даного кримінального провадження було затримано 6.05.2012 року о 1 год. 30 хв.
Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 8.05.2021 року, відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Постановою Рахівського районного суду від 31.08.2015 року матеріали справи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виділено в окреме провадження у зв`язку з призовом 04.06.2015 року ОСОБА_10 та 02.06.2015 року ОСОБА_6 . Рахівським військовим комісаріатом по частковій мобілізації на службу.
Вирішуючи клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу суд враховує поведінку підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які після демобілізації не виявили бажання повідомити суд про те, що вони звільнилися зі служби та мають можливість брати участь у розгляді справи. Судом враховано, тяжкість покарання за ст. ст.. 187 ч.2, ст.127 ч.2 та ст. 146 ч.2 КК України, що загрожує ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , який також обвинувачується також і у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та в разі визнання їх винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, характер пред`явленого обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм злочинів, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише їх прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, вік обвинувачених, які є молодими особами, міцність соціальних зв`язків, які не одружені, та наявність у ОСОБА_6 дитини, наявність у підсудніх постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи і джерела доходу та наявність у підсудного ОСОБА_10 інвалідності.
Враховуючи доводи захисника ОСОБА_8 , про отримання хвороб під час захисту Вітчизни, як обставину, що свідчить про те, що свою поведінку ОСОБА_10 змінив в бік покращення своїм ставленням до належного виконання службового обов`язку та захисту України, суд оцінюючи такі доводи на користь ОСОБА_10 , разом з цим звертає увагу, про наявність на даний час у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області кримінального провадження у якому ОСОБА_10 обвинувачено за ч.3 ст. 185 КК України.
Окрім цього слід зазначити, що дане кримінальне провадження підлягає розгляду за правилами Кримінально-процесуальним кодексом України (в редакції 1960 року), статетю 149 якого не передбачено такого запобіжного заходу як домашній арешт.
Враховуючи наведене, запобіжний захід щодо підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_6 постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.02.2019 року обрано відповідно до вимог КПК України та підстав для його зміни з тримання під вартою на особисту поруку, підписку про невиїзд, домашній арешт чи більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не має.
Разом з цим КПК України (в редакції 1960 року) не передбачає процесуальних норм, які регламентують можливість визначення чи продовження строку тримання під вартою і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відповідні клопотання.
Однак відповідно статті 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так у справі «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р. (п.53) Європейський Суд з прав людини встановив, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на невизначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».
Крім того, Європейський Суд з прав людини у цій справі зазначив, що «практика, яка виникла у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка зумовлює тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку, за обставин, коли таке тримання не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні будь-яким судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який становить один із основних елементів верховенства права».
У справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 р., даючи оцінку дотримання строків тримання особи під вартою щодо указаного заявника, Європейський Суд з прав людини своєму рішенні (п. 74) зазначив, що «хоча суд й погодив тримання під вартою заявника у своєму рішенні (про направлення справи щодо ОСОБА_15 на додаткове розслідування), він не встановив строку його подальшого тримання під вартою й ніяк не обгрунтував своє рішення... Це поставило заявника у стан невизначеності щодо підстав для їх продовження» і по суті поза судовим контролем.
Аналогічним є стан невизначеності щодо подальшого тримання під вартою і підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які утримуються під вартою, а тому доводи захисника підсудного ОСОБА_10 в цій частині суд визнає обґрунтованими та з огляду на наведене вважає, необхідним визначити строк обраного Постановою Рахівського районного суду Закарпастької області від 15.02.2019 р. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.
Разом з цим відповідно до ч. 3 ст. 289 КПК України про неявку прокурора або адвоката в судове засідання суд повідомляє відповідні органи.
Враховуючи, що захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_16 не повідомила про причини неявки на розгляд справи, а підсудний повідомив про її перебування на лікарняному, суд вважає за необхідне зобов`язати захиника надати в наступне судове засідання докази поважності її неявки.
Керуючись ст.ст. 22, 148, 150, 165 та 274, 289 КПК України, суд
Відмовити у задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи підписку про невиїзд.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Визначити підсудному ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу тримання під вартою до 60 днів, тобто до 24 години 24 грудня 2021 року.
Визначити підсудному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу тримання під вартою до 60 днів, тобто до 24 години 24 грудня 2021 року.
Розгляд справи відкласти на 10:00 годину 12 листопада 2021 року.
Захисника підсудного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_16 зобов`язати надати суду причини поважності неявки в судове засідання призначене на 27.10.2021 року о 14 год. 00 хв.
Копію ухвали вручити підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , захисникам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
В судове засідання викликати учасників судового процесу.
Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1