У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2021 Справа №607/21834/21

(провадження № 1-кс/607/7093/2021)

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001656 від 24 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2021 року слідчий, за погодженням із прокурором, звернулась до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке було надіслано засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 25 листопада 2021 року, в якому просила накласти арешт на речі, які були вилучені 25 листопада 2021 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який поміщено у спецупакування № KIV2117469;
- ключ запалювання від автомобіля марки «Skoda», який поміщено у спецупакування № SUD 2073504.
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 листопада 2021 року до Тернопільського РУ поліції надійшло повідомлення Державної служби з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області про, те що біля закладу «Женева» в місті Тернополі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 21:40 год. пошкодив вікно в транспортному засобі марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого вказаний автомобіль облив паливно-мастильною речовиною та в подальшому підпалив. За даним фактом 24 листопада 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001656 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Правова кваліфікація кримінального правопорушення умисне пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України.
Як вказала слідчий, в ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадження було проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку статті 208 КПК України, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 25 листопада 2021 року під час затримання ОСОБА_5 було вилучено: паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія № НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які поміщено у спецупакування № KIV2117469; ключ запалювання від автомобіля марки «Skoda», який поміщено у спецупакування № SUD2073504.
На думку слідчого, в даному випадку, є усі підстави вважати, що речі, які вилучені під час обшуку особи ОСОБА_5 , мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та будуть підлягати подальшим дослідженням. Посилаючись на вищевикладене, а також те, що вилучені речі, зазначені в клопотанні, є доказами у кримінальному провадженні та мають значення для встановлення істини, зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просила задовольнити клопотання.
У судове засідання прокурор ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій зазначив, що підтримує його в повному обсязі та просив задовольнити.
Від захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 також надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд клопотання у його відсутності. У вказаній заяві заперечив щодо накладення арешту на ключ запалювання та технічний паспорт, оскільки слідчим не мотивовано необхідності накладення арешту на зазначене майно, доводи слідчого про те, що вказані речі можуть бути визнані речовим доказом, Та твердження слідчого про те, що вони можуть бути знищені, не відповідають дійсності. Крім того, зазначив, що дана позиція узгоджена з підозрюваним ОСОБА_5 .
Неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до таких висновків:
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001656 від 24 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Вказані у клопотанні обставини підтверджуються: заявою ОСОБА_7 від 24 листопада 2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25 листопада 2021 року.
З протоколу затримання, розпочатого 25 листопада 2021 року о 00 год. 11 хв., закінченого 25 листопада 2021 року о 02 год. 28 хв., вбачається, що 24 листопада 2021 року о 21 год. 55 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході затримання проведено особистий обшук підозрюваного, в ході якого виявлено та вилучено наступні речі: паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія № НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які поміщено у спецупакування № KIV2117469; ключ запалювання від автомобіля марки «Skoda», який поміщено у спецупакування № SUD2073504.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тобто, арешт майна - це захід забезпечення кримінального провадження, спрямований на запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що майно, арешт на яке просить накласти слідчий, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав накладення арешту на зазначене майно.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим, шляхом надання відповідних доказів, доведено наявність підстав вважати, що мають місце усі передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України обставини, сукупність яких є умовою надання слідчим суддею дозволу на арешт майна, а відтак клопотання підлягає задоволенню.
При цьому слідчий суддя вважає необґрунтованими посилання захисника на те, що майно не має доказового значення для кримінального провадження, оскільки вказане майно має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та, як зазначено у клопотанні, це майно буде підлягати подальшим дослідженням. Тому, на думку слідчого судді, на даний час таке втручання у право власності ОСОБА_5 відповідає розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на речі, які були вилучені у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який поміщено у спецупакування № KIV2117469;
- ключ запалювання від автомобіля марки «Skoda», який поміщено у спецупакування № SUD 2073504.
Ухвала про арешт майна виконується негайно старшим слідчим СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати слідчому, підозрюваному та його захиснику.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1