печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора старший радник юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000477 від 23.05.2020,

ВСТАНОВИВ:
07.09.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000477 від 23.05.2020.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити з наведених в ньому підстав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000477 від 23.05.2020, досудове розслідування у якому здійснюється слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації у тому числі частками, акціями, паями їх засновників, учасників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації, вчинені службовою особою з використанням службового становища або якщо вони заподіяли велику шкоду чи спричинили інші тяжкі наслідки; заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою).

Обгрунтовуючи подане клопотання прокурором зазначено наступне:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.05.2020 приблизно о 18 год. 30 хв. в приміщенні службового кабінету приймальні народного депутата України, що розташована в офісі по АДРЕСА_1 , виявлено труп народного депутата України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вогнепальним пораненням голови.

Так, ОСОБА_4 перед тим, як був призначений на державну службу приблизно в період часу з 2004 року по 2007 рік займався підприємницькою діяльністю, зокрема був керівником та власником ТОВ «Сільськогосподарське Підприємство «Агродім» () (далі по тексту - ТОВ «СП «Агродім» ). Перед тим, як був призначений на державну службу свої корпоративні права та управління вказаним підприємством передав своїй матері ОСОБА_4 , однак продовжував на безоплатній основі допомагати останній у веденні вказаного бізнесу.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до травня 2019 року була власником корпоративних прав ТОВ «СП «Агродім» () на 100 %.

Як вбачається з клопотання, на початку травня 2019 року ТОВ «СП «Агродім» () на підставі довіреності на представлення інтересів від 14.09.2018 року ОСОБА_5 , від імені ОСОБА_4 вчинила ряд правочинів проти волі ОСОБА_4 , зокрема: продала 76 % часток у статутному капіталі ТОВ «СП «Агродім» () змінила статут вказаного підприємства та після чого було змінено керівника.

Крім того, одноособовим рішенням загальних зборів ТОВ «СП «Агродім» () ОСОБА_5 прийнято рішення про підписання ряду договорів позики, застави, іпотеки та поставки.

Відповідно до вищезазначених договорів ТОВ «СП «Агродім» () від агрохолдингу «Кернел» отримано кредит у розмірі 11 000 000 доларів США строком на 3 роки, тобто до травня 2022 року під 10 % річних за користування кредитними коштами, з щорічною виплатою вказаних відсотків у травні кожного року, таким чином сума за користування кредитними коштами становила 1 100 000 доларів США кожного року.

Кредитні грошові кошти надходили на рахунки ТОВ «СП «Агродім» () двома частинами: перша у розмірі 6 600 000 доларів США надійшла від ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ ПРОГРЕСИВНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ СТРАТЕГІЇ» (), що входить до складу агрохолдингу «Кернел», друга - у розмірі 4 400 000 доларів США від компанії нерезидента «INERCO TRADE S.A.», що також входить до складу агрохолдингу «Кернел», надійшла через компанію-нерезидента «MARKEB EURASIAN GROUP LIMITED», яка, в свою чергу, перерахувала їх на рахунки ТОВ «СП «Агродім» ().

У зв`язку з вище викладеним, починаючи з початку 2021 року ОСОБА_4 почала висувати публічні претензії агрохолдингу ГРУПІ КЕРНЕЛ, щодо незаконного заволодіння корпоративними правами та активами ТОВ «СП «Агродім» () тобто так званого рейдерського захоплення підприємства.

Крім того, з клопотання також вбачається. що 24.05.2021 року зареєстровано підприємство (клон) із назвою ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АГРОДІМ.» (). Назва новоствореного підприємства подібна назві ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АГРОДІМ» (32659577), єдина відмінність в назві новоствореного підприємства наявна крапка в кінці назви. Також слід зазначити, що у новоствореного підприємства така ж сама адреса реєстрації як і у ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АГРОДІМ» (32659577), зокрема: Україна, 16520, Чернігівська обл., Бахмацький р-н., село Городище, вул. Перемоги, будинок 79, а також одна і та ж сама особа рахується директором вказаних підприємств ОСОБА_6 .

Прокурор вказує, що ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АГРОДІМ.» () створено з метою заволодіння правом оренди земельних ділянок шахрайським шляхом, зокрема починаючи з 03.06.2021 року, вводячи в оману орендодавців шляхом перепідписання договорів оренди землі розривають договори, що підписані орендодавцями з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АГРОДІМ» (32659577), мотивуючи, що нові договори начеб то на більш вигідних умовах підписують вже з ТОВ «СП «АГРОДІМ.» ().

Прокурор у клопотанні зазначає, що враховуючи викладене, в зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, вважаємо, що наявні підстави для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотних наслідків.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Пропорційність втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» ("fair balance") між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0000477 від 23.05.2020, в рамках означеного кримінального провадження про підозру не повідомлено жодній особі та відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор в судовому засіданні не довів та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власника належним йому майном, а тому з викладеного вбачається, що прокурор звернувся передчасно з даним клопотанням та на даному етапі не довів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, у зв`язку з чим вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1