ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2513/21 Справа № 327/253/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Розівського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000232 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мирноград Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Розівського районного суду Запорізької області від 17 серпня
2020 року засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 12 червня 2020 року приблизно о 02:30, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Daewoo Nехіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 855 м від с. Зоря Розівського району Запорізької області в напрямку с. Святотроїцьке цього ж району, порушуючи вимоги п. «а» п. 2.9 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, після проїзду закруглення автодороги вправо змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на ліве за ходом свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на дерево.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , загинули на місці події.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок від 17.08.2020 року, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, внаслідок якого настала смерть двох осіб.
Також прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що обвинувачений вчинив даний злочин у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про його суспільну небезпеку.
Крім того, прокурор зазначив, що в порушення вимог кримінального закону суд першої інстанції звільнив обвинуваченого від відбування як основного покарання, так і додаткового, що є неприпустимим.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції зробив висновок про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства на підставі вимог ст.75 КК України.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було враховано в повній мірі те, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів, основною причиною його вчинення стало грубе порушення вимог ПДР України, внаслідок чого загинули дві людини.
Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції в повній мірі не було враховано те, що ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу, що є джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортним засобом та допустив непоправні наслідки у вигляді смерті двох осіб.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має визначене і постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, є учасником бойових дій та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, є членом громадської організації «Спілка учасників бойових дій Донеччини».
Колегія суддів також враховує те, що потерпілі зазначили під час розгляду провадження в суді першої інстанції про те, що претензій матеріального та морального характеру вони до обвинуваченого не мають, та просили призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Також колегія суддів враховує обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та обставини,
що пом`якшують покарання, якими визнала щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи викладені обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, загибель двох людей, наслідки, що настали від злочину для потерпілих, а також висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 липня 2021 року у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді реального позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, строком на шість років.
Колегія суддів вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів також вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, оскільки ОСОБА_7 допустив порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до загибелі двох людей, тому колегія суддів вважає, що даний вид та розмір додаткового покарання є справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.
Відповідно до п.п. 3 ч. 1 ст 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має право скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в цій частині.
Керуючись ст.ст.407, 409, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Розівського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000232 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України задовольнити частково.
Вирок Розівського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000232 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді шести років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання - з 17 лютого 2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 12.06.2020 року до 17.08.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що утримується під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3