Єдиний унікальний номер справи № 201/461/21
Номер провадження № 1-кп/201/274/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001935 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братолюбівка, Горностаївського району, Херсонської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зі слів маючого малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 19 червня 2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2020 року ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої із потерпілою ОСОБА_4 , з якою у останнього виник словесний конфлікт.

Далі, після конфлікту з ОСОБА_4 , у той же день приблизно о 15 годині 40 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував у своїй кімнаті АДРЕСА_3 , виник умисел на незаконне проникнення до житла потерпілої ОСОБА_4 - кімнати № НОМЕР_1 , яка розташована поряд із місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .

Після чого, ОСОБА_5 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, протиправно, без згоди потерпілої ОСОБА_4 , відчинивши двері до кімнати АДРЕСА_5 , де проживала остання, незаконно проник до вказаної кімнати, чим порушив право ОСОБА_4 на недоторканість її житла.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному проникненні до житла, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю і суду показав, що станом на 28 листопада 2020 року він проживав за адресою: АДРЕСА_2 . У цьому будинку були однокімнатні квартири кімнати, які здавалися в оренду. В квартирі АДРЕСА_6 проживала потерпіла ОСОБА_4 . Так, 28 листопада 2020 року у першій половині дня він вживав алкогольні напої із сусідами, у томі числі, і з потерпілою ОСОБА_4 , з якою у нього під час вживання алкоголю виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. Далі, вони розійшлися кожен по своїх кімнатах, в яких проживали. Перебуваючи у своїй кімнаті АДРЕСА_7 , де проживала потерпіла ОСОБА_4 . З цією метою, він вийшов зі своєї кімнати та направився до кімнати № 5 де проживала потерпіла, вхідні двері якої не були зачинені на замок, та які він відкрив та проник до житла ОСОБА_4 , яка в цей час спала на ліжку. Від того, що він зайшов до кімнати потерплої, остання прокинулася та стала кричати на нього, у них знов виник словесний конфлікт і ОСОБА_4 сказала, що зараз викликає поліцію. Після чого, він злякався, що потерпіла дійсно може викликати працівників поліції і тому забрав у останньої мобільний телефон. В подальшому потерпіла ОСОБА_4 викликала працівників поліції, які провели огляд місця події та вилучили мобільний телефон. Зазначив, що дійсно проник до житла потерпілої без її згоди. Корисливого мотиву та мети заволодіти мобільним телефоном потерпілої у нього не було. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що станом на 28 листопада 2020 року вона проживала за адресою: АДРЕСА_8 . У цьому ж будинку проживав обвинувачений ОСОБА_5 , з яким у неї раніше виникали конфлікти. 28 листопада 2020 року у першій половині дня вони із сусідами, серед яких був ОСОБА_5 , вживали алкогольні напої та спілкувалися, під час цього у неї виник словесний конфлікт із обвинуваченим на побутовому ґрунті. Після чого, вони розійшлися по своїх кімнатах. Вона відпочивала у своїй кімнаті, через деякий час, приблизно після 15 години вона прокинулася через те, що обвинувачений стояв у її кімнаті біля її ліжка. Вона злякалася та стала кричати на нього, в процесі у них виник словесний конфлікт і вона сказала, що зараз викликає поліцію. Після чого, обвинувачений забрав її мобільний телефон, щоб вона не змогла викликати працівників поліції та пішов з кімнати. Далі вона від сусідів викликала працівників поліції, які провели огляд та вилучили її мобільний телефон у обвинуваченого. Крім того, стверджувала, що обвинувачений забрав її мобільний телефон лише після того, як вона кричала на нього і сказала, що викликає поліцію. Жодних вимог матеріального характеру обвинувачений на її адресу не виловлював. Аналогічні пояснення вона надала працівникам поліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов нею не заявлений. Зі зміненим прокурором обвинуваченням повністю погодилася і вказала, що не бажає підтримувати обвинувачення у попередньому обсязі. Погодилася із пропозицією прокурора стосовно міри покарання, висловленою у судових дебатах.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що займає посаду поліцейського управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 28 листопада 2020 року у складі екіпажу з ОСОБА_9 патрулювали містом, за викликом виїхали на адресу: АДРЕСА_4 . По приїзду потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що проживає у кімнаті № 5 за вказаною адресою, в цей день у неї виник словесний конфлікт із сусідом ОСОБА_5 , який після обіду проник до її кімнати, де у них виник словесний конфлікт, після чого, останній забрав її мобільний телефон через те, щоб вона не викликала працівників поліції. В подальшому потерпіла вказала на кімнату, в якій мешкав ОСОБА_5 , який у той час спав у кімнаті. При цьому, ОСОБА_5 не заперечував, що у нього в цей день були словесні конфлікти із потерпілою ОСОБА_10 , що він дійсно без дозволу останньої проник до її житла, та під час конфлікту з цього приводу забрав мобільний телефон задля того, що ОСОБА_4 не викликала поліцію. Надалі вони викликали СОГ.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що займає посаду поліцейського управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та надав аналогічні покази показам свідка ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_3 в порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувачення та дії обвинуваченого ОСОБА_5 перекваліфіковані з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, при цьому, потерпіла ОСОБА_4 після роз`яснення їй її права підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, не виявила бажання скористатися цим правом, а тому, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Отже, окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0001935 встановлено, що за повідомленням ОСОБА_4 29 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 28 листопада 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 повідомила про вчинення її знайомим ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_8 відносно неї кримінального правопорушення.
З протоколу огляду місця події від 28 листопада 2020 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за участю потерпілої ОСОБА_4 та спеціаліста проведено огляд кімнати АДРЕСА_5 , куди незаконно проник ОСОБА_5 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 09 грудня 2020 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , проведено слідчий експеримент, в ході проведення якого ОСОБА_5 розказав і показав за яких обставин 28.11.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин він незаконно проник до приміщення кімнати АДРЕСА_5 , в якій проживає його знайома ОСОБА_4 .

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального проступку, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Отже, з урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинене ОСОБА_5 , дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і обвинувачений винний у його вчиненні, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального проступку.

Водночас, зважаючи на зміну прокурором обвинувачення під час судового розгляду, надані стороною обвинувачення такі письмові докази, як протокол огляду місця події від 28 листопада 2020 року, в ході проведення якого було оглянуто мобільний телефон «S-TELL», протокол пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 29.11.2020 року, висновок судово-товарознавчої експертизи № 3966 від 30.11.2020 року, висновок експерта № 3362е від 04.12.2020 року, з огляду на положення ст. 85 КПК України є неналежними, а тому і не приймаються судом до уваги, оскільки не містять в собі жодних обставин, як на підтвердження, так і на спростування вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 має середню спеціальну освіту, не одружений, зі слів має малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний злочин в період відбування покарання за попереднім вироком суду.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочину.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та його наслідків, враховує особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, наведені вище, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив новий кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив новий кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року, частини покарання за даним вироком.

Разом із цим, судом при призначенні остаточного покарання враховуються положення п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, в порядку ст. 208 КПК України під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29 листопада 2020 року, із зазначенням дати та часу його фактичного затримання 29 листопада 2020 року о 12 годині 00 хвилин.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2021 року, який в подальшому був неодноразово продовжений, за останнім судовим рішенням строком до 11 лютого 2022 року.

Отже, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання відповідно до протоколу про затримання від 29 листопада 2020 року, тобто з 29 листопада 2020 року.

Разом із цим, зважаючи на положення ч. 2 ст. 183 КПК України застосований під час досудового розслідування до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявні у даному кримінальному провадженні судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3966 від 30.11.2020 року, враховуючи зміну прокурором обвинувачення на ч. 1 ст. 162 КК України, зважаючи на вимоги ст. 124 КПК України, суд приходить до висновку, що у даному випадку судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- мобільний телефон «S-TELL» золотого кольору, моделі S3-06», якій відповідно до розписки від 02.12.2020 року переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 вважати повернутим.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 337, 338, 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року, частково приєднати покарання за даним вироком та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця 14 (чотирнадцяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання відповідно до протоколу про затримання від 29 листопада 2020 року, тобто з 29 листопада 2020 року, при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.

ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти у залі суду у зв`язку із відбуттям строку призначеного покарання.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон «S-TELL» золотого кольору, моделі S3-06», якій відповідно до розписки від 02.12.2020 року переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 вважати повернутим.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1