Справа № 504/387/20
Номер провадження 1-кп/504/346/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта вища, розлученого, працюючого на посаді автослюсаря станції технічного обслуговування ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2019 року, біля 20:30 год., ОСОБА_5 перебував на подвір`ї, що в межах адреси по АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_8 .

При зустрічі, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 один удар своєю ногою в частину гомілки правої ноги, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому обох кісточок правої гомілки з підвивихом у гомілково-ступневому суглобі та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п. п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 06.07.2019р. біля 20:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 на своїй прибудинковій території в одному метрі зовні від паркану свого будинку він електрогазонокосаркою почав косити траву. Скосивши 2 метри трави, він зазнав раптового нападу на нього ззаду. Він не бачив і не чув хто до нього підкрався ззаду, що було сприйнято їм як напад. Його охватило сильне душевне хвилювання, викликане небезпечним раптовим нападом, посяганням на його життя, однак він не мав жодної думки на вчинення правопорушення, не зрозумів хто це і не мав наміру наносити вказаній особі тілесні ушкодження. Він почав вириватися від нападника і побачив, що це ОСОБА_8 , тоді він одразу згадав, що друг ОСОБА_8 - громадянин на ім`я ОСОБА_10 спричинив йому у 2017 році тілесні ушкодження, за даним фактом розпочато кримінальне провадження, і він почав боятися, що зараз його знову поб`ють. Після цього, намагався звільнитися, прикладав зусилля руками, тілом, корпусом. Ударів руками, ногами не завдавав, єдиноборствами ніколи не займався. Після цих спроб вирватися, ОСОБА_8 відпустив його, після чого вони двоє впали на землю. Після падіння, потерпілий ніяких звуків не видавав і продовжував лежати. Надалі він встав, а до ОСОБА_8 підбіг сусід ОСОБА_11 , який почав кричати, що він зламав ОСОБА_8 ногу. Він пішов додому, щоб взяти телефон, а коли вийшов знову на подвір`я, побачив багато людей, ОСОБА_11 накинувся на нього з криками, а ОСОБА_8 забрала швидка допомога. Саме потерпілий вчиняв відносно нього незаконні дії, він просто захищав своє життя та здоров`я. Протягом семи місяців він не знав про розпочате провадження відносно нього, також, його не поставили до відома, що у ОСОБА_8 зламана нога і він проходить лікування. Неодноразово під час допиту наголошував, що у потерпілого до нього були неприязні відносини. Вважає, що ОСОБА_8 при нападі на нього сам через свою необережність отримав вказані тілесні ушкодження. Цивільний позов, заявлений потерпілим не визнав в повному обсязі, оскільки він не причетний до захворювання ОСОБА_8 , надані їм докази на підтвердження вартості лікування є благодійними внесками, банківською комісією та нечитабельними чеками, експертиза доцільності призначення та застосування лікування не проводилася.

Незважаючи на вказану позицію ОСОБА_5 , його винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засідання потерпілого ОСОБА_8 , про те, що ОСОБА_5 є його сусідом та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . До спричинення тілесних ушкоджень між ними були нормальні відносини, зараз відносини неприязні. У ОСОБА_5 часто виникали конфлікти з сусідами через його підвищену увагу до дітей, які гралися на вулиці. В день вчинення кримінального правопорушення, 06.07.2019р., він був вдома разом з дружиною ОСОБА_12 , коли забігла його внучка та почала скаржитися, що сусід ОСОБА_13 не дозволяє дітям гратися на вулиці. Після цього, він вирішив підійти до ОСОБА_5 поговорити з цього приводу. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що ОСОБА_5 перебуває за межами свого домоволодіння та косить траву газонокосаркою. Підійшовши до обвинуваченого, запитав скільки буде тривати така його поведінка, ОСОБА_5 замахнувся на нього, але він притримав його ліктем. Сам він ніяких дій у відношенні до ОСОБА_5 не вчиняв. Потім ОСОБА_5 наніс йому удар в область голеностопу правої ноги, проте як саме той наніс удар і чим не побачив, оскільки удар прийшовся знизу. Відчувши біль, він впав, напевно втратив свідомість, бо коли прийшов в себе, побачив сусіда ОСОБА_11 , який сказав внучці покликати його дружину ОСОБА_12 та викликав швидку допомогу. Також, потерпілий надав суду та учасникам процесу схему, на якій відображено місце розташування його будинку та будинку ОСОБА_5 , місце вчинення кримінального правопорушення, хвіртку, газон, дорогу, та в ході судового розгляду на запитання обвинуваченого показав місце проживання, падіння та інші обставини кримінального правопорушення. На запитання обвинуваченого потерпілий також додатково пояснив, що не знає чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , та повідомив, що ніколи не хворів на остеопороз і не мав переломів правої ноги. Також, наголосив, що лікувався після спричинення йому тілесних ушкоджень 3 місяці, потребував оперативного втручання, з вибаченнями чи матеріальними відшкодуваннями обвинувачений до нього не звертався, з його сторони були лише образи, у тому числі, нецензурна лайка. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

-показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні про те, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_8 , вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 , а по-сусідству проживає ОСОБА_5 на цій же вулиці у будинку АДРЕСА_1 . Іноді на вихідні у них гостюють дві малолітні внучки 2010 та 2013 рр.н.. Так, 06.07.2019р., одна з внучок ОСОБА_14 прибігла додому та повідомила, що сусід ОСОБА_13 забороняє гратися дітям у дворі. Її чоловік одразу ж вирішив піти поговорити з ним, а вона залишилася вдома. Самого моменту спричинення тілесних ушкоджень її чоловікові вона не бачила, однак, після того як її чоловік пішов поговорити з ОСОБА_5 , прибігла внучка і повідомила, що дідусеві дуже погано. Коли вона вийшла з будинку, то побачила, що ОСОБА_8 сидить на стільці в межах газону, а поряд стоїть ОСОБА_11 , внучка, сусіди. ОСОБА_11 разом із водієм завели ОСОБА_8 до карети швидкої допомоги, де йому наклали на ногу шину. Після цього вони поїхали в лікарню. На запитання обвинуваченого, показала суду на схемі місце, де виявила свого чоловіка, місце розташування карети швидкої допомоги та інші обставини кримінального правопорушення. Щодо слів обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 після отримання травми не видавав ніяких звуків, не плакав, пояснила, що така поведінка чоловіка є звичною, адже в житті він стриманий, біль терпить до останнього. Також, свідок наголосила, що внаслідок вчинення злочину ОСОБА_8 уже переніс операцію, став чутливим до погоди, на лікування було витрачено багато коштів.

-показання допитаного в судовому свідка ОСОБА_11 , про те, що він проживає навпроти через дорогу від сусіда ОСОБА_5 , з яким 6 років назад були добрі відносини, зараз відносини погані, характеризує його з негативної сторони. Так, 06.07.2019р. він поливав квіти біля свого домоволодіння та показав на карті його місцезнаходження у момент вчинення злочину та наголосив, що до цього місця метрів 25, а також вказав суду, що на захворювання зору, слуху не хворіє, все добре бачив. В той день, ОСОБА_5 дістав подовжувач та газонокосарку, щоб косити газон. В цей момент, зі свого дому вийшов ОСОБА_8 , який був одягнутий в шорти, підійшов до ОСОБА_5 та запитав, коли закінчаться чіпляння до дітей, останній ж хотів уникнути спілкування та почав іти до воріт, але ОСОБА_8 став між ним та хвірткою, між ОСОБА_8 та хвірткою був 1 метр. При цьому, ОСОБА_8 не завдавав ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та не вчиняв ніяких агресивних дій, в руках нічого не мав. В той ж момент, ОСОБА_8 застогнав і впав. Після чого, онучка почала бігти і кричати, що ОСОБА_13 вдарив дідуся, а він в свою чергу побіг до ОСОБА_8 , сказав онучці покликати бабусю, сам покликав свою дружину та викликав швидку допомогу. Також, розповів про обставини надання медичної допомоги, показав на схемі, де зупинилася карета швидкої допомоги.

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та показала на схемі розташування будинку. Знає сусіда ОСОБА_5 , якого характеризує негативно, як неадекватну людину. 06 липня 2019 року у них в домоволодінні було свято 50-річчя її сина ОСОБА_16 . Під час свята, вона разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 поверталися із підвального приміщення до будинку з їжею для святкового столу. Аж раптом почула, що з сторони будинку, в якому проживає ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 чути голоси на підвищених тонах, кричали, що ОСОБА_5 чіпляється до дітей. Після цього, вона одразу подивилася в ту сторону і побачила, як сусід ОСОБА_5 замахнувся ногою в сторону ОСОБА_8 , після чого останній впав, а обвинувачений зразу ж втік. Будь-яких агресивних дій зі сторони потерпілого в сторону обвинуваченого не бачила. Наголосила, що відстань між будинками незначна, на хвороби зору не страждає, все добре бачила, паркану у неї немає. На запитання обвинуваченого свідок також пояснила, що на місці вчинення злочину бачила ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , дітей та самого обвинуваченого, а також бачила газонокосарку і наголосила, що часто на вихідних або коли сусіди щось святкують, ОСОБА_5 має звичку виходити косити газон, кричить, вживає нецензурну лайку, тому, те, що він косив траву в такий час її не здивувало. Також на запитання обвинуваченого, відповіла про обставини надання медичної допомоги, куди під`їхала карета швидкої допомоги, і що бачила як під руки ОСОБА_11 та інший чоловік вели потерпілого до карети швидкої допомоги.

-показаннями свідка ОСОБА_17 , допитаної в судовому засіданні про те, що 06.07.2019р. була на святкуванні ювілею свого цивільного чоловіка ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час свята, вона разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_15 поверталися до будинку з їжею для святкового столу із підвального приміщення по сходах. Аж раптом побачила, що ОСОБА_15 вскрикнула і показала рукою прямо на ділянку території перед будинком ОСОБА_5 , де вона встигла побачити як потерпілий, застогнав, впав на спину і лежав нерухомо, обвинувачений втік. Після цього, прибіг сусід ОСОБА_11 , викликав швидку, а внучка ОСОБА_8 покликала ОСОБА_12 . Швидка допомога приїхала через 5-10 хв. Вказані обставини щодо розташування будинків та учасників події показала на схемі. На запитання обвинуваченого свідок також пояснила, що на місці вчинення злочину бачила ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також бачила газонокосарку і наголосила, що обвинувачений часто косить траву, навіть вночі. Також, охарактеризувала обвинуваченого з негативної сторони, таким, що постійно провокує сварки, слідкує, докучає родині.

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що є колишньою дружиною обвинуваченого, та 06.07.2019р. була на святкуванні ювілею сина ОСОБА_15 ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час свята, вона разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_15 поверталися до будинку з їжею для святкового столу із підвального приміщення по сходах. Аж раптом побачила, що ОСОБА_15 вскрикнула і показала рукою прямо на ділянку території перед будинком ОСОБА_5 , де вона побачила як ОСОБА_5 спричинив удар правою ногою в ногу ОСОБА_8 , який зойкнув і впав. Після цього, прибіг сусід ОСОБА_11 , викликав швидку, а внучка ОСОБА_8 покликала ОСОБА_12 . Коли швидка приїхала саме ОСОБА_11 та водій швидкої доставили ОСОБА_8 до карети швидкої медичної допомоги, процес накладання на ногу шини не бачила. Вказані обставини щодо розташування будинків та учасників події показала на схемі. На запитання обвинуваченого відповіла, що на місці вчинення злочину бачила газонокосарку. Також, розповіла суду про Еміна, який був будівельником, вона його знала, інколи їм готувала їсти, але уже давно його не бачила у с. Фонтанка і з впевненістю може стверджувати, що ОСОБА_8 взагалі його не знав. Чому ОСОБА_5 стверджує про їх дружні відносини та який-небудь зговір їй невідомо.

-показаннями експерта ОСОБА_19 , який підтвердив висновок судово-медичної експертизи, відповів на усі запитання обвинуваченого. При цьому, пояснив, що точно пересвідчувався в особі потерпілого за паспортом в день проходження обстеження, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) №122 та особисто його провів, акт обстеження повністю відповідає висновку і передує його складенню. Недоліки в висновку пояснив опискою, яка не впливає на результат дослідження і те, що дійсно обстеження проводилося відносно ОСОБА_8

-протоколом прийняття від ОСОБА_8 заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2019р.;

-довідкою КУ «ООКЛ» від 06.07.2019р. про те, що ОСОБА_8 поступив до вказаного лікарського закладу та госпіталізований до травматологічного відділення цього ж дня;

-актом судово-медичного дослідження (обстеження) №122 від 28.08.2019р., яким підтверджено наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді осколкового перелому обох кісточок правої гомілки з підвивихом у гомілково-ступневому суглобі та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п. п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані ушкодження могли бути спричинені дією твердих тупих травмуючих предметів, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключено у строк, вказаний особою 06.07.2019р.. Не виключено, що такими предметами могли бути ноги та інші предмети;

-завіреної КУ «ООКЛ» копією медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №15893/841 від 06.07.2019р.;

-висновком експерта №157 від 07.10.2019р., яким підтверджено наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді осколкового перелому обох кісточок правої гомілки з підвивихом у гомілково-ступневому суглобі та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п. п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані ушкодження могли бути спричинені дією твердих тупих травмуючих предметів, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключено у строк, вказаний особою 06.07.2019р.. Не виключено, що такими предметами могли бути ноги та інші предмети.

Суд надає критичну оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_5 , який не визнав свою вину у вчиненні злочину, стверджуючи, що його самозахисту, який не виражався у активних діях, передував напад самого потерпілого, оскільки вказані твердження спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою, є логічними та послідовними. Крім того, як пояснив сам обвинувачений він за даним фактом (напад на нього зі спини) до правоохоронних органів та лікарських закладів не звертався.

Те, що обвинувачений висловлює недовіру до самого факту можливості спричинення потерпілому тілесних ушкоджень 06.07.2019р., оскільки не чув від нього крику від болю, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , які у показаннях стверджували, що в момент спричинення травми мав місце вигук болю. Та обставина, що на думку, ОСОБА_5 , потерпілий після отримання травми не видавав ніяких звуків, не плакав, не може ставити під сумнів факт отримання тілесних ушкоджень, крім того дружина потерпілого охарактеризувала його як людину стриману, таку, що буде терпіти біль.

Також, обвинувачений наполягав на тому, що показання потерпілого ОСОБА_8 не відповідають заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо місця вчинення кримінального правопорушення, однак суд відхиляє вказані твердження з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1-2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд безпосередньо допитав потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що місцем вчинення кримінального правопорушення є ділянка місцевості поряд із будинком АДРЕСА_1 , поряд знаходиться його будинок АДРЕСА_2 , а навпроти знаходяться будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , та відобразив усе на схемі, яку надав суду та учасникам судового провадження, усі свідки підтвердили правильність цієї схеми та розташування приміщень і учасників події.

У протоколі прийняття від ОСОБА_8 заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2019р., долученому до матеріалів справи та дослідженому судом, ОСОБА_8 також зазначає, що кримінальне правопорушення вчинене біля дому.

Вказані слова не можна трактувати як такі, що суперечать дійсності, адже кримінальне правопорушення вчинене на відкритій ділянці місцевості, де поряд знаходився будинок АДРЕСА_5 , відстань від них дозволяла потерпілому сказати, що події відбувалися біля будинку, а не, наприклад, на іншій вулиці, провулку, селі, місті.

А самі показання потерпілого є однозначними і однаковими як під час надання заяви органу досудового розслідування, так і суду.

Крім того, обвинувачений постійно стверджував, що слідчий його не повідомляв про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні, не викликав для давання показань, пояснень, не повідомив про проведені слідчі розшукові дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, у слідчого не виникло обов`язку повідомляти кого-небудь про початок досудового розслідування, крім заявника та прокурора.

Також, згідно з ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

До повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення він не мав процесуального статусу учасника кримінального провадження, що унеможливлювало надання доступу до матеріалів кримінального провадження, ознайомлення з переліком проведених процесуальних дій та допиту його у процесуальному статусі свідка.

Це кореспондується з положенням п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Пояснення згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України не є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні щодо злочину.

Посилання обвинуваченого на не проходження потерпілим рентгенологічного дослідження та не надання знімків, суд розцінює критично, оскільки в офіційно завіреній КУ «ООКЛ» копії медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №15893/841 від 06.07.2019р. містяться відомості про проходження такого дослідження 08.07.2019р., що пояснюється тим, що потерпілий був госпіталізований, йому поставлено попередній діагноз 06.07.2019р. пізно ввечері в суботу, вихідний день, а дослідження проведене 08.07.2019р. у перший робочий день після події.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що ситуація з спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому штучно створена самим ОСОБА_8 через неприязні відносини, дружбу з особою на ім`я ОСОБА_10 , який у 2017 році спричинив самому обвинуваченому тілесні ушкодження, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_18 , яка розповіла суду про Еміна, який був будівельником, вона його знала, інколи готувала їсти, але уже давно його не бачила у с. Фонтанка і стверджує, що ОСОБА_8 взагалі його не знав. Чому ОСОБА_5 стверджує про їх дружні відносини та який-небудь зговір їй невідомо.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про надання йому копії постанови про закриття кримінального провадження №00001323 від 21.07.2017р. та скасування вказаної постанови, відмовлено судом, оскільки вказане кримінальне провадження не має відношення до кримінального провадження, що розглядається, так саме питання як і проведення процесуальних дій у іншому кримінальному провадженні, надання копій документів тощо.

Крім того, суд розцінює як спосіб затягування судового процесу клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про проведення опитування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 із використанням поліграфа. Згідно ст. 84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальним законодавством опитування з використанням поліграфу не віднесено до джерел доказів.

Доводи обвинуваченого проте, що потерпілий ОСОБА_8 декілька років назад хромав, оскільки йому на ногу впала окалина, є його припущеннями, не підтвердженими жодним чином.

В ході судового розгляду обвинуваченим, було заявлено клопотання, про проведення повторної судово-медичної експертизи, однак судом відмовлено в його задоволенні, оскільки доводи сторони захисту необґрунтовані. У суду не має сумнівів в об`єктивності дослідженого, під час судового розгляду, висновку експерта №157 від 07.10.2019р., який узгоджується із всіма обставинами події, а також дослідженими доказами по справі, на думку суду це спроба обвинуваченого затягнути строки розгляду справи з метою уникнути відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, що стосується клопотання про витребування відеофіксації з камер відеоспостереження, судом було відмовлено в його задоволенні, так як обвинувачений не зміг сформулювати звідки і від кого таку інформацію потрібно витребувати.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_5 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, за місцем мешкання характеризується неоднозначно (в матеріалах справи містяться дві цілком протилежні характеристики), те, що його сусіди (12 осіб) зверталися із колективною скаргою на його поведінку до сільської ради, в якій описали його з негативної сторони, те, що він скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в судових дебатах просила призначити ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_8 в судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання у виді трьох років позбавлення волі та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 просили суд постановити виправдувальний вирок через відсутність події кримінального правопорушення, а також відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст.50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до вчиненого, його поведінки під час судового розгляду тобто намагання уникнути кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції, встановленої ч.1 ст.122 КК України у вигляді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, але при винесенні вироку суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу, зокрема і цілодобового домашнього арешту, як того просив прокурор, не встановлено.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_8 визначив розмір завданої матеріальної шкоди на суму 90634,32 грн. та розмір моральної шкоди на суму 33000 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, а саме: 751.26 грн. за чеком ПН 21 від 08.07.2019р., 1316. 23 грн. за чеком від 08.07.2019р.; 47.21 грн. за чеком ПН 21 від 09.07.2019р; 127.60 грн. за чеком ПН 21 від 09.07.2019р.; 65.35 грн. за чеком ІД 70; 1319.55 грн. за чеком від 09.07.2019р.; 248 грн. за чеком №3217 від 10.07.2019р.; 16.30 грн. за чеком ІД 70 від 11.07.2019р.; 15.30 грн. за чеком №20020 від 22.07.2019р.; 873.85 грн. за чеком ПН 21 від 25.07.2019р.; 67.98 грн. за чеком ПН 21; 67.96 грн. за чеком №170178 від 18.07.2019р.; 608.20 грн. за чеком ПН 21 від 23.08.2019р., 222.27 грн. за чеком ПН 84 від 30.08.2019р; 54.90 грн. за чеком ПН 21 від 04.09.2019р.; 98.95 грн. за чеком ПН 21 від 05.10.2019р.; 72.50 грн. за чеком ПН 21 від 08.10.2019р., а всього на загальну суму 5973 грн. 41 коп.

Суд не бере до уваги решту квитанцій, наданих потерпілим, оскільки за призначенням платежу вони є сплатою добровільного благодійного внеску, пожертвою, а інші копії чеків чи є нечитабельними, чи їх належність до витрат пов`язаних із кримінальним провадженням не доведена.

Також, в обґрунтування розміру заявленої матеріальної шкоди потерпілий посилається на те, що ним було витрачено 800 грн. на проїзд, однак вказана обставина не підтверджена жодним чином.

Крім того, посиланню потерпілого про те, що за період його тимчасової непрацездатності з 06.07.2019р. по 27.09.2019р. він втратив премію за три робочі місяці, а тому з врахуванням середнього розміру премії за попередні шість місяців він втратив загалом 5788, 32 грн., суд надає критичну оцінку, оскільки премії відносяться до заохочувальних виплат та припускати який розмір премії імовірно був би нарахований в разі перебування потерпілого на роботі є недоречним.

Окрім цього, ОСОБА_8 до розміру завданої матеріальної шкоди включає 58 000 грн., на повторну операцію у стаціонарі з видалення металевих опорних частин та реабілітацію, однак вказана сума також жодним чином не підтверджена.

Таким чином, підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого розмір матеріальної шкоди на суму 5973 грн. 41 коп.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди в сумі 33000 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Потерпілий, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди вказав на те, що внаслідок кримінального правопорушення було порушено його нормальні професійні, громадські та життєві зв`язки, оскільки він протягом 3 місяців не міг продовжувати свою професійну та громадську діяльність, підвищувати кваліфікацію, брати участь у розробленні та впровадженні інноваційних технологій на його підприємстві, спілкуватися з колегами та друзями. Він був змушений вести закритий спосіб життя, не міг виходити з дому, вирішувати побутові питання родини, що спричинило психологічний стрес.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість втрати працездатності та, відповідно, тривалість лікування, поведінку потерпілого під час конфлікту, поведінку обвинуваченого після конфлікту, понесені потерпілим моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду та місце заподіяння шкоди, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 20 000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись ст.ст. 128, 194, 371-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з обов`язком передбаченим ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на співробітників ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , суму матеріальної шкоди у розмірі 5973 грн. 41 коп., суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., а всього стягнути 25 973 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 41 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1