Справа № 734/2334/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/290/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000375 від 30.05.2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошани Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 01.10.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з часу його затримання, тобто, з 30.05.2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 18584 грн. 12 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29.05.2020 року на 30.05.2020 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків, наніс ОСОБА_12 не менше 5 ударів руками, ногами та дерев`яною палицею в область голови, невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів руками та ногами по тулубу та два удари ножем по правій нозі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді: чотирьох саден з поверхневими ранками та один синець на голові, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я; переломів 5,6,7,8 ребер справа, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я; однієї колото-різаної рани на правому стегні, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження за ознакою тривалості розладу здоров`я та однієї колото-різаної рани правої гомілки з ушкодженням великогомілкової артерії, яка супроводжувалася гострою зовнішньою кровотечею, та має ознаки тяжкого ступеня тяжкості тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті потерпілого ОСОБА_12 .

З 29.05.2020 на 30.05.2020, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення крадіжки за вироком Козелецького районного суду від 01.10.2013, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон «FLY» модель FF282 вартістю 290,50 грн. з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» вартістю 60 грн. та мобільний телефон «DOOGEE» модель Х5 Pro вартістю 876,33 грн., що знаходилися на столі в одній із кімнат будинку та належать потерпілому ОСОБА_13 . ОСОБА_7 викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 1226,83 грн.

З 29.05.2020 року на 30.05.2020 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_13 не менше як два удари руками по волосяній частині голови, один удар ножем по обличчю (обох губах), один удар ножем в область лівого передпліччя, один дотичний удар ножем по лівій щоці спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді одного синця з садном та одного садна на волосяній частині голови, одної колото-різаної рани на обличчі (обох губах), одної наскрізної колото-різаної рани на лівому передпліччі та одного садна на обличчі - на лівій щоці - комплекс вказаних тілесних ушкоджень в своєму клінічному перебігу відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити вказаний вирок суду та пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вину в суді 1 інстанції не визнавав, так як судом взято до уваги показання потерпілих та свідків, які є неправдивими. На даний час він вину визнає та щиро кається.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просив скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

В обґрунтування доводів посилався на неправомірні дії працівників поліції під час його затримання та зазначав, що зізнавальні показання надавав під їх тиском.

Інкримінованих кримінальних правопорушень він не скоював, він лише захищався він протиправних дій потерпілих. Крім того, потерпілий його обмовив.

Також вказує, що на момент зазначених подій він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що спростовується проведеною експертизою, тому вказана обставина безпідставно визнана як обтяжуюча.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просив даний вирок скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпанні можливості їх отримати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 надавав неправдиві показання під час проведення слідчого експерименту, внаслідок здійснення на нього незаконного фізичного та психологічного впливу працівниками поліції.

Вважає, що докази, отримані внаслідок обшуку та слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недопустимими, так як ОСОБА_7 на час проведення вказаних слідчих дій був фактично затриманий у відповідності до ст. 209 КПК України, так як змушений був перебувати поряд з працівниками поліції, фактично його затримали в другій половині дня та надали захисника.

На відеозаписі обшуку будинку видно, що ОСОБА_7 має значні зовнішні тілесні ушкодження, проте розслідування з цього приводу проведено не було. Проте, стороною обвинувачення повідомлено, що за фактом нанесення 29.05.2020 року ОСОБА_7 тілесних ушкоджень розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, але на час ухвалення оскаржуваного вироку розслідування не було завершено, а перевірка щодо незаконного тиску на ОСОБА_7 працівниками правоохоронних органів взагалі не проводилась, хоча для суду 1 інстанції є обов`язковим.

Також недопустимими на думку захисту є похідні докази, отримані внаслідок вказаних вище слідчих дій.

Крім того, суд помилково дійшов висновку про те, що якщо взяти до уваги показання обвинуваченого, про те, що телефони були надані йому добровільно потерпілим ОСОБА_13 вдома у обвинуваченого заздалегідь до подій конфлікту, то на них не мало б бути плям крові, яка, згідно з висновком експерта від 03.07.2020 року № 358 наявна та може походити від ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених в них підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представник просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково та показав, що 26.05.2020 року він спиртні напої не вживав, перебуваючи за місцем свого мешкання, в період з 22 до 23 години до нього прийшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які позичили в нього літру горілки, за яку віддали в заставу 2 телефони, належні ОСОБА_14 , та запросили приїхати до них, випити по 100 грам. Через годину він приїхав до ОСОБА_14 , де він з ОСОБА_16 розпивали спиртні напої, а потім почали вимагали, щоб він повернув телефони або ще дав горілки. Розпочалася бійка, потерпілі по черзі почали завдавати йому удари кулаками в різні частини тіла. Бригинець пішов по палку, а ОСОБА_14 почав бити його головою об підлогу. Потім ОСОБА_14 завдавав йому удари палицею, яку дав йому ОСОБА_15 . Далі потерпілі пішли вживати спиртні напої, а через деякий час до нього знову підійшов ОСОБА_14 , якого він відштовхнув від себе. ОСОБА_14 взяв зі столу ніж з дерев`яною ручкою та кинувся на нього, почали боротися на полу за ніж. Він вихватив ніж у ОСОБА_14 . Останній піднявся та почав бити його ногами. Потім до ОСОБА_14 приєднався й ОСОБА_15 . Він разів два махнув ножем. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відійшли та сіли на диван. Полежавши хвилин десять та, кинувши ніж в бік дивану, поїхав додому.

Вважає, що захищався від неправомірних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Під час слідчого експерименту говорив неправду, оскільки його били працівники поліції.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні суду 1 інстанції потерпілий ОСОБА_13 показав, що 29.05.2020 року за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 вживав спиртні напої з ОСОБА_12 . Потім лягли спати. Прокинувся від того, що хтось у нього нишпорить по карманах. Побачив ОСОБА_7 , який тримав належні йому телефони марок «Додж» та «Флай». Він почав бити ОСОБА_17 , той випустив телефони та вийшов з хати. Піднявши телефони та поклавши їх на стіл, розбудив ОСОБА_15 , з яким сіли за стіл допивати горілку. Через деякий час зайшов ОСОБА_17 та почав кидатися до нього битися, а потім ОСОБА_17 взяв ніж та наніс удар в обличчя. Бригинець був біля столу, відштовхував ОСОБА_17 . Наступного дня, виявив на підлозі ОСОБА_12 в калюжі крові. Також виявив зникнення телефонів.

Крім того повідомив, що 29.05.2020 року не ходив до ОСОБА_17 , не позичав у нього горілку та не залишав у нього власні телефони. Аналогічні показання потерпілий надав і під час проведення з ним слідчого експерименту 31.07.2020 року.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду 1 інстанції повідомили про спільне вживання 29.05.2020 року ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_7 спиртних напоїв та перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені свідчення потерпілого та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні. Підстав вважати, що потерпілий обмовляє обвинуваченого, немає, доказів таких обставин ні в суді першої, ні в апеляційної інстанцій не надано.

Крім того, сам обвинувачений, який в судовому засіданні хоча і визнав себе винуватим частково, але не заперечував, що в день події між ним та потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник конфлікт, який переріс в бійку, під час якої він вихопив у ОСОБА_13 ніж та разів два махнув ним. Такі його дії є захистом від протиправних дій потерпілих.

Згідно протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_7 в присутності захисника розказав як під час бійки з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , взяв зі стола ніж з дерев`яною ручкою, та почав ним махати.

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 07.07.2020 року відносно обвинуваченого в місці його тимчасового перебування (в камері ІТТ № 2 ГУНП в Чернігівській області) проведено негласну слідчу (розшукову) дію аудіо-, відеоконтроль особи, під час розмови 31.05.2020 р. та 01.06.2020 р. обвинувачений ОСОБА_7 повідомив про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме, що одній особі порізав губу, внаслідок чого вона висіла, другій - в ногу, нижче коліна, в артерію попав. Зазначає, що потрібно було звернути увагу та перев`язати. Ніж взяв там на столі. Також обвинувачений підтверджує, що забрав телефони.

Вина обвинуваченого підтверджується також іншими письмовими доказами, які містять матеріали кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Під час огляду місця події 30.05.2020 року у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в плямі речовини бурого кольору, схожої на кров, виявлено труп ОСОБА_12 . Окрім іншого, виявлено ніж з дерев`яною ручкою в плямах бурого кольору, схожих на кров.

Оглядом предметів 05.06.2020 року, окрім іншого, на одязі з трупу, зокрема, спортивних штанах, зафіксовані порізи. На правій колоші штанів нижче коліна виявлено три пошкодження у вигляді отворів довгуватої форми. Два з них розташовані на передній поверхні колоші, один на задній. Колоші штанів просякнуті речовиною бурого кольору, схожою на кров.

Протоколом обшуку від 30.05.2020 року встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в дальній кімнаті будинку, виявлено та вилучено мобільні телефони «Fly» та «Doоgee», грошову купюру номіналом 50 грн., на яких під час огляду предметів 05.06.2020 року виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров.

Під час затримання ОСОБА_7 30.05.2020 року у нього було виявлено та вилучено одяг зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров.

Під час добровільної видачі ОСОБА_13 , в присутності понятих, надав слідчому власні куртку чорно-червоного кольору та джинси сірого кольору зі слідами крові, на яких, під час огляду предметів 30.05.2020 року, виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров.

Відповідно до висновку експерта від 14.08.2020 року №123, при експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження, які докладно виписані у вироку суду. Тілесне ушкодження у виді однієї колото-різаної рани правої гомілки з ушкодженням (перерізом) передньої великогомілкової артерії, яка супроводжувалась гострою зовнішньою кровотечею, має ознаки тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, виникло від дії одностороннє гострого колото-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з помірно вираженими ребрами і могло бути заподіяним в строк 30.05.2020. Рановий канал рани правої гомілки мав напрямок зліва направо, зверху до низу. ОСОБА_12 в момент заподіяння всіх наявних тілесних ушкоджень міг знаходиться як в вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному. Визначити послідовність нанесення наявних тілесних ушкоджень не можливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Після отримання наявних тілесних ушкоджень міг здійснювати самостійні цілеспрямовані свідомі дії такі як: розмовляти, рухатись, підійматись, кликати на допомогу на протязі значного проміжку часу до втрати свідомості внаслідок крововтрати. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 , яка настала через значний проміжок часу (конкретно встановити проміжок часу не можливо), є гостра крововтрата як наслідок одиничної проникаючої колото-різаної рани правої гомілки з ушкодженням передньої великогомілкової артерії, яка супроводжувалася гострою зовнішньою кровотечею. Причина смерті потерпілого знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням у вигляді відкритої рани правої гомілки з ушкодженням передньої великогомілкової артерії. Ураховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ, смерть могла настати не раніше як за 12-14 годин до часу експертизи трупа 31.05.2020 (10 год. 29 хв.) та могла настати 30.05.2020 року, але конкретно визначити час її настання неможливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.

Висновком експерта від 02.06.2020 року №87 встановлено, що у ОСОБА_13 мали місце тілесні ушкодження: а) на волосяній частині голови один синець з садном та одне садно, б) одна колото-різана рана на обличчі; одна наскрізна колото-різана рана на лівому передпліччі; одне садно на обличчі - на лівій щоці. Тілесні ушкодження у вигляді синця та саден в волосяній частині голови спричинені дією тупих предметів по механізму удару та тертя. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на обличчі та лівому передпліччі і садна на лівій щоці спричинені дією гострого предмету по механізму удару. Тілесні ушкодження у вигляді синця та саден в волосяній частині голови могли бути заподіяними в наслідок нанесення не менш як двох ударів руками, ногами. Тілесне ушкодження у вигляді садна на обличчі (на лівій щоці) могло бути спричинене внаслідок дотичної дії гострого предмета типу ножа. Тілесні ушкодження у вигляді однієї колото-різаної рани на обличчі (на обох губах) могли виникнути одночасно внаслідок нанесення одного удару гострим предметом типу ножа. Тілесне ушкодження у вигляді однієї наскрізної колото-різаної рани на лівому передпліччі могло бути спричинено внаслідок нанесення одного удару гострим предметом типу ножа. В момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 міг знаходитися як в вертикальному, або близькому до нього положенні так і в горизонтальному, при цьому звернутий обличчям по відношенню до нападника. Давність заподіяння всіх і кожного окремо наявних тілесних ушкоджень може відповідати строку 29.05.2020 р. Тілесні ушкодження у вигляді 2-х колото-різаних ран як кожне окремо так і в сукупності в своєму клінічному перебігу відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садини на волосяній частині голови і садна на обличчі (на лівій щоці) як кожне окремо та і в сукупності в своєму клінічному перебігу відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Комплекс зазначених тілесних ушкоджень відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Висновком експерта від 27.07.2020 року №КСЕ-19-20/18159 встановлено, що на руків`ї наданого на дослідження ножа (вилучений під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 ), виявлено кров людини, генетичні ознаки слідів крові збігаються з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Походження слідів крові від трупа ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_13 виключається. На клинку ножа, виявлено кров людини, генетичні ознаки даних слідів крові, можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючими ДНК-профілями, які збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові трупа ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_13 .

Згідно з висновком експерта від 03.07.2020 року №358, від 26.06.2020 року №346, № 347, №345, від 03.07.2020 № 367, у слідах на грошовій купюрі номіналом 50 гривень серії УБ № 8335875, мобільному телефоні «SAMSUNG», мобільному телефоні «FLY», мобільному телефоні «DOOGEE», мобільному телефоні без вказаної назви моделі, у слідах на куртці та джинсових штанах, які належать потерпілому ОСОБА_13 , у слідах на джемпері, сорочці, штанах спортивних, вилучених у ОСОБА_7 , у слідах на кофті та трусах, на штанах спортивних з трупа ОСОБА_12 , у слідах на дерев`яній палиці, вилученій в ході огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 , а також не виключається її походження і від потерпілого ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 за умови наявності у них джерела зовнішньої кровотечі.

Висновком товарознавчої експертизи від 24.06.2020 року №685 встановлена ринкова вартість викраденого майна, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону «DOOGEE», модель X5 Pro, з урахуванням зносу, станом на 29.05.2020 року, може становити 876,33 грн.; ринкова вартість мобільного телефону марки «FLY», модель FF282, з урахуванням зносу, станом на 29.05.2020 року, може становити 290,50 грн.

Згідно з висновками судово-психіатричного експерта від 23.06.2020 № 321 та №322, ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання не виявляв та не виявляє на теперішній час, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотичних речовин з синдромом залежності не виявлено.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Надаючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 , проаналізувавши належним чином ситуацію, що передувала заподіянню тілесних ушкоджень потерпілим, суд першої інстанцій дійшов висновку, що відсутні будь-які допустимі докази перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони у розумінні положень ст. 36 КК України в обстановці, яка склалася з 29.05. на 30.05.2020 року між ним і потерпілими, зокрема, потерпілим ОСОБА_12 .

Показання потерпілого ОСОБА_13 про порядок заподіяння ножового поранення потерпілому ОСОБА_12 та йому особисто узгоджуються з локалізацією отриманих ними тілесних ушкоджень та підтверджують його версію про розвиток подій, відповідно до якої обвинувачений, зайшовши до будинку ОСОБА_13 , підійшовши до столу, за яким знаходились потерпілі, безпричинно, завдав ОСОБА_13 удар кулаком в обличчя, а потім зі столу взяв ніж, яким наніс останньому удар в обличчя, при цьому ОСОБА_12 , який був біля столу, відштовхував обвинуваченого. Такі дії ОСОБА_7 свідчать про умисне завдання потерпілим ударів ножем, коли останні перебували за столом та вживали спиртні напої.

Згідно з копією висновку експерта від 02.06.2020 № 88 у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин носа, шести синців на голові з дрібними саднами на носі, які спричинені дією тупих предметів по механізму удару (ударів) та тертя; могли бути заподіяні в наслідок нанесення не менше як 6-ти ударів руками, ногами. ОСОБА_7 в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень міг знаходитись як в вертикальному, або близькому до нього положенні так і в горизонтальному при цьому звернутий обличчям по відношенню до нападника. Давність заподіяння всіх і кожного окремо наявних тілесних ушкоджень може відповідати строку 29-30.05.2020 р. Тілесні ушкодження як кожне окремо так і в сукупності в своєму клінічному перебігу відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Виходячи зі змісту висновків судово-медичних експертиз на предмет наявних у обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, з боку потерпілого не встановлено суспільно-небезпечного посягання відносно ОСОБА_7 . Крім того, останній мав реальну можливість покинути помешкання, не провокуючи конфлікт та не наносячи жодних тілесних ушкоджень.

Тому, на думку колегії суддів, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що доводи сторони захисту про перебування обвинуваченого в обстановці захисту від неправомірного посягання на його життя з боку потерпілих є необґрунтованими.

Аналізуючи висновки судових експертиз, зміст показань потерпілого ОСОБА_13 , дані, що встановлені під час слідчих експериментів, колегія суддів вважає безпідставними твердження обвинуваченого, про те, що ОСОБА_13 взяв зі столу ніж та кинувся на нього, який у подальшому він вихватив у нападника, так як майже на всій поверхні руків`я ножа виявлено нашарування речовини бурого кольору у виді плям, відбиток та помарок, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками потерпілих, що свідчить про те, що ніж перебував саме у руках обвинуваченого. Також тілесних ушкоджень, зокрема, порізів на руках обвинуваченого, не виявлено.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника про те, що обвинувачений не здійснював крадіжку мобільних телефонів, та вони були надані йому добровільно потерпілим ОСОБА_13 заздалегідь до подій конфлікту, спростовуються доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Твердження захисника про те, що з моменту початку обшуку будинку обвинувачений ОСОБА_7 був примушений залишатися поряд з повноваженими службовими особами, а отже з цього часу був затриманий, не ґрунтується на обставинах і не вказує на порушення, у зв`язку з яким цей доказ міг бути визнаний недопустимим.

Так, згідно з ч. 3 ст. 236 КПК України, слідчий має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. До того ж відповідно до положень ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, слідчий має вживати належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Крім того, навіть у випадку заборони на підставі закону залишати місце обшуку будинку, з урахуванням положень ст. 87, ч. 3 ст. 236 та ч. 3 ст. 223 КПК України, не вказує на порушення порядку проведення обшуку чи істотне порушення прав та свобод особи.

Разом з тим, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 було фактично затримано о 14.40 год. 30.05.2020 року, в той час як обшук проведено в період з 12.28 год. до 13.38 год. 30.05.2020 р., тобто, на час проведення обшуку він не мав статусу підозрюваного. Крім того, перед проведенням зазначеної слідчої дії ОСОБА_7 були роз`яснені його права, у тому числі, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України та право на правову допомогу адвоката, на що він будь-яких клопотань або зауважень не мав.

Доводи сторони захисту про застосування щодо обвинуваченого фізичного та психологічного тиску, внаслідок чого на початковій стадії слідства він був вимушений оговорити себе, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Так, за фактом застосування до ОСОБА_7 недозволених методів слідства було порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000057, яке закрито постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, від 08.10.2021 року.

Оцінюючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що висновки слідчого щодо безпідставності відповідних тверджень обвинуваченого узгоджуються зі слідчим експериментом за участі ОСОБА_7 , який в присутності захисника та понятих добровільно повідомляв відомості про обставини кримінальних правопорушень. Жодних заяв чи клопотань щодо здійснення на нього тиску працівниками поліції він не заявляв.

Зі змісту повідомлення начальника ІТТ №2 від 30.05.2020 року вбачається, що при поміщенні ОСОБА_7 до ізолятора тимчасового тримання у нього виявлено тілесні ушкодження. З його слів тілесні ушкодження отримав з 29 на 30.05.2020 року в побуті, під час бійки зі своїм знайомим.

З копії пояснення ОСОБА_7 , отриманого 31.05.2020 року прокурором Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури, у обвинуваченого при поміщенні до ізолятора тимчасового тримання були виявлені тілесні ушкодження, які він отримав в ніч з 29 на 30.05.2020 року під час бійки з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в с. Кошани. Під час затримання, перебування в Козелецькому ВП та ізоляторі тимчасового тримання фізичне та психологічне насильство працівниками поліції до нього не застосовувалося.

Апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення з боку правоохоронних органів відносно ОСОБА_7 як фізичного, так і психологічного тиску, катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження не надано.

З огляду на те, що вказані вище протоколи обшуку та слідчого експерименту є належними і допустимими доказами, то всі похідні від них докази, а саме висновки судових експертиз, також вважаються належними і допустимим доказами. Тому твердження захисника про протилежне є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативну характеристику за місцем проживання, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що його обтяжують, конкретні обставини вчинення злочинів, непоправні наслідки у виді смерті потерпілого, відсутність критичної оцінки обвинуваченого вчинених ним діянь. Зважаючи на викладене, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією інкримінованих статей, із застосуванням положень ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення такого покарання, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого щодо безпідставного врахування судом при призначенні покарання вчинення ним злочинів у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, є необґрунтованими, оскільки показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 встановлено, що 29.05.2020 року, протягом вечора, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 вживали спиртні напо.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4