Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3586/18
Провадження № 1-кп/490/296/2019
У Х В А Л А

12 серпня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000332 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Пільний-Олексинець Городоцького району Хмельницької області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 415 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби.

Одночасно прокурор просив покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

-не залишати місце проживання в період з 19:00 год. до 08:00 год.;

-прибувати на першу вимогу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

2. Під час підготовчого судового засідання прокурор заявлене клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

В обґрунтування послався про наявність ризику того, що обвинувачений може вдатись до переховування від суду.

3. Захисник під час судового засідання проти задоволення цього клопотання заперечувала.

Він вказував, що обвинувачений дійсно не з`являвся на судові засідання, але таке є наслідком того, що він не отримував повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження.

Захисник також вказував, що обвинувачений має дружину, двох неповнолітніх дітей, є офіційно працевлаштованим та працює позмінно; відповідно до затвердженого графіку має працювати й вночі, з огляду на що запропонований прокурором запобіжний захід є для нього вкрай обтяжливим.

Спираючись про таке, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити

4. Обвинувачений під час судового засідання підтримав позицію захисника.

При цьому він вказував, що дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , але за цією адресою повідомлень суду не отримував. Причини ж, з яких повідомлення, що надсилались на цю адресу, поштою повертались із позначкою про відсутність адресата, йому не відомі.

Обвинувачений вказував й про те, що раніше користувався телефонним номером НОМЕР_1 , але телефон із карточкою втратив; наразі користується іншим телефоном, про зміну засобу зв`язку суд не повідомив.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. З 04 травня 2018 року в провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000332 за ознаками відносно ОСОБА_4 про обвинувачення того у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

2. Згідно наданого суду обвинувального акту, органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується загалом у тому, що будучи військовослужбовцем та керуючи автомобілем "УАЗ" (військовий номер НОМЕР_2 ),

14.08.2017 близько 12 години 50 хвилин, рухаючись заднім ходом з відкритим заднім бортом та не закріпленим запасним колесом, в бокс № НОМЕР_3 парку бойових машин військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 )… здійснив наїзд керованим ним автомобілем на потерпілого ОСОБА_7 …. внаслідок якого потерпілий ОСОБА_7 … отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом клубової кишки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 415 Кримінального Кодексу України - як порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

3. Під час судового розгляду цього кримінального провадження 04 жовтня 2019 року за клопотанням обвинуваченого судом було ухвалено про забезпечення його участі у судових засіданнях за допомогою засобів відеоконференцзв`язку задля того, щоб участь обвинуваченого у судових засіданнях для того була менш обтяжливою.

4. У судові засідання у суд за місцем свого мешкання обвинувачений не з`являвся, з огляду на що 19 лютого 2020 року судом було ухвалено про його примусовий привід.

Після цього обвинувачений з`явився до суду, суд розпочав судовий розгляд та оголосив перерву задля забезпечення явки потерпілого у судове засідання.

5. Проте, в подальші судові засідання обвинувачений не з`являвся, а повідомлення, що скеровувались судом на його адресу, поштою повертались із позначками про відсутність адресата.

До того ж, номер засобів зв`язку обвинувачений змінив.

6. З огляду на таке, 19 квітня 2021 року судом був оголошений розшук обвинуваченого та судом був наданий дозвіл на його затримання.

7. 12 серпня 2021 року обвинувачений був затриманий та доставлений до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

8. Матеріали справи доводять, що обвинувачений має постійне місце проживання, постійне місце роботи, родину, зобов`язується з`являтись до суду за першим викликом.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до частини 1 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Відповідно до частини 2 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 177 цього Кодексу діями, можливість вчинення яких є підставою для застосування запобіжного заходу, є лише спроби

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

До того ж, відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є лише забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані дії.

3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

3.1. Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

3.2. Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

5. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права.

5.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

5.2. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й тримання її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо доцільності застосування запобіжного заходу.

1. Суд відзначає, що оскільки по справі розпочате судове провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Водночас суд відзначає, що та обставина, що внаслідок контактування з автомобілем, яким керував ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, самим обвинуваченим визнається.

З огляду на це слід прийти до висновку про те, що наразі висунута ОСОБА_4 підозра у вчиненні злочину для вирішення питання про доцільність застосування до нього запобіжного заходу є "обґрунтованою".

2. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, у разі визнання його винним у вчиненні якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років.

До того ж, як встановлено ухвалою суду від 19 квітня 2021 року, від суду він ухилявся.

В зв`язку із таким суд вважає доведеним наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вдатись до переховування від суду.

З огляду на наведене суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід.

Щодо виду запобіжного заходу, який має бути обраним відносно обвинуваченого.

1. Прокурор просить про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Але запропонований прокурором запобіжний захід, передбачає позбавлення свободи обвинуваченого.

В той же час відомості про особу обвинуваченого, сукупно з обставинами його участі у судовому розгляді, не дозволяють прийти до висновку про те, що його належна процесуальна поведінка на теперішній час не може бути забезпеченою без позбавлення його свободи.

З огляду на таке суд вважає, що запропонований прокурором запобіжний захід не може бути застосованим через його суворість.

2. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосованим до обвинуваченого через відсутність в нього поручителів; запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований до обвинуваченого через його матеріальний стан.

Запобіжний захід у вигляді позбавлення волі також не може бути застосованим до обвинуваченого через відсутність відповідного клопотання та його суворість.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Визначення обсягу додаткових обов`язків, що мають бути покладеними на ОСОБА_8 .

1. З метою забезпечення можливості повідомлення обвинуваченого про час та місце судового розгляду кримінального провадження на нього слід покласти обов`язок повідомляти суд про зміну засобів зв`язку.

2. Прокурор пропонує покласти на обвинуваченого обов`язок прибувати за всіма викликами прокурора або суду.

Але такий обов`язок є загальним та покладається на обвинуваченого внаслідок самого по собі застосування до нього запобіжного заходу.

Отже, необхідність у додатковому покладанні такого обов`язку є відсутньою.

4. Прокурор пропонує покласти на обвинуваченого обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання.

Але, з урахуванням віддаленості місця проживання обвинуваченого від місця розташування суду за умови виконання ним обов`язку щодо повідомлення про засоби зв`язку необхідність у покладанні запропонованого прокурором обов`язку є відсутньою.

5. Запропонований прокурором обов`язок не відлучатись з житла протягом певного періоду із запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту є несумісним.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

При цьому, оскільки відносно обвинуваченого обирається запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до частини 1 статті 202 Кримінального Процесуального Кодексу України його слід звільнити з-під варти.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку.

Строк дії цього обов`язку встановити в 2 місяці - до 12 жовтня 2021 року.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =