СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/300/21 ун. № 759/52/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР № 05724 від 09 серпня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий, -

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 309 КК України,

клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із перебігом строку давності, тобто на підставі ст. 49 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_8 відповідно, інший учасник - потерпілий ОСОБА_14 , -

В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2019 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи разом з ОСОБА_15 біля будинку № 34 по вул. Клавдіївська у м. Києві, зателефонувавши своєму знайомому ОСОБА_16 , домовились з ним про зустріч біля вказаного будинку для з`ясування питання про можливу причетність останнього до крадіжки певного майна ОСОБА_17 . Зустрівшись цього ж вечора близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_18 для вирішення спірних питань разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_19 на автомобілі останнього - «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 прибули до орендованого ОСОБА_19 гаражного приміщення № НОМЕР_2 на території гаражного кооперативу «Олевський» за адресою: м. Київ, вул. Олевська, 42. Під час спілкування у приміщенні вказаного гаражу між ОСОБА_19 і ОСОБА_15 з одного боку, та ОСОБА_20 , який заперечував свою причетність до протиправних дій, з іншого, розпочався конфлікт, під час якого вони почали ображати один одного. Ставлячи під сумнів щирість МОРОЗОВА та реагуючі на його зустрічні образи, ОСОБА_12 своєю правою рукою наніс потерпілому ОСОБА_16 два удари в обличчя, від чого у ОСОБА_21 пішла носом кров. Після цього конфлікт ОСОБА_9 з потерпілим було призупинено, а сам ОСОБА_12 вийшов з гаража за серветками.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_16 були спричинені синці в ділянці носа, на нижній повіці лівого ока, садна на кінчику носа справа, в ділянці лівої брови, в підочній ділянці зліва, по краю нижньої щелепи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили такого розладу.

Вказані дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового засідання захисник, якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України в межах даного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок, передбачений за ч. 1 ст. 125 КК України, з моменту вчинення якого минуло більше двох років.

Під час судового розгляду ОСОБА_12 наведених фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, а потерпілий ОСОБА_18 повідомив, що не має до обвинуваченого ОСОБА_9 жодних претензій.

Прокурор, не оспорюючи у даному випадку факту перебігу строку давності, передбаченого ст. 49 КК України, просив суд вироком звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 та п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Інші учасники судового засідання не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши сторін провадження, проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , яке підтримав останній, підлягає задоволенню, а справа щодо нього закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з такого.

Діяння, у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_9 , містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і з моменту вчинення якого минуло два роки.

Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Отже, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює характер обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 125 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

За можливості під час судового провадження прийняття у зв`язку із закінченням строків давності різних за своїм правовим значенням рішень чи то закриття провадження із звільненням від кримінальної відповідальності, чи то звільнення від покарання, суд повинен обрати рішення, яке буде у таких умовах найбільш сприятливим для захисту прав обвинуваченого. У даному випадку таким є рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, що кореспондує вимогам ч. 4 ст. 286 КПК України.

При встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України ухвалення вироку за правилами ст. 373 КПК України не допускається, обвинувачення по суті у такій спосіб судом не вирішується.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом (п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України) умови виконано, перебіг давності не зупинявся та не переривався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання захисника і звільнення КОВАЛЯ від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 350, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, тобто на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України закрити, а ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності.

Заходи забезпечення в межах даного кримінального провадження після набрання ухвалою законної сили скасувати.

Судові витрати за даним епізодом віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: ОСОБА_22

ОСОБА_23

ОСОБА_24