У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 28 ч.3 ст. 203-2 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В:

В ході судового розгляду зазначеного обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ст. 28 ч.3 ст. 203-2 ч.1 КК України, захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Відповідно до якого: з 25.06.2009 року до 13.08.2020 року на території України діяв Закон № 1334-VI від 15.05.2009 року «Про заборону грального бізнесу в Україні» в п. 1 ч. 1 ст.1 якою було встановлено, що гральний бізнес це діяльність, пов`язала з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

Законом. України № 2852-VI від 22.12.2010 «Про внесення |змій до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про заборону гральною бізнесу в Україні» Кримінальний Кодекс було доповнено ст. 203-2, яка передбачала кримінальну відповідальність за зайняття, гральним бізнесом.

Однак, Законом України № 768-ІХ від 14.07.2020 року «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу», а ст. 203-2 КК України викладено у новій редакції і відтепер кримінальній відповідальності підлягають тільки особи, які здійснюють незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Сторона захисту вважає, що вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4 ч.1 ст.284 КПК України, а саме тому, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, оскільки кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, диспозиції і санкції, вищенаведений аналіз старої і нової кримінально-правової норми дає підстави стверджувати про те, що в даному випадку:

-по-перше, до 13.08.2020 року гіпотезою, що визначала умови, за яких застосовувалась ст.203-2 КК України ( в редакції, що інкримінується обвинуваченим ), був Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Але цей Закон було скасовано і на даний час діє Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», який визначив правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведенні азартних ігор в Україні, а також - правові та організаційні умови функціонування азартних ігор, тобто зовсім інші, нові правила поведінки та умови, за яких застосовується ст.203-2 КК України у новій редакції;

- по-друге, з 13.08.2020 року було змінено саму диспозицію ст.203-2 КК України, яка є бланкетною, тобто безпосередньо правову норму щодо забороненої поведінки особи. Зокрема, якщо до 13.08.2020 року в Україні діяла заборона на здійснення грального бізнесу взагалі, то згідно нової редакції диспозиції закріплено кримінальну відповідальність лише якщо особа порушить законодавство у сфері азартних ігор, вчинивши дії, які зазначені у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України.

Таким чином, сам по собі гральний бізнес вже не визнається злочином і здійснення такого виду господарської діяльності само по собі не є злочинним, а повноваження держави на притягнення осіб до кримінальної відповідальності виникає тільки тоді, коли порушується законодавство України у сфері грального бізнесу.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.203-2 КК України, у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010, що діяла до 13.08.2020 року, виражалась у зайняття гральним бізнесом. У редакції ж Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 року, що діє з 13.08.2020 року, об`єктивна сторона наявна, якщо буде вчинено такі альтернативні дії: 1) організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону; 2) випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей; 3) організацію чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.

Тобто недотримання нових заборон, про які йдеться у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України, що діє з 13.08.2020 є новим видом (складом) правопорушення.

Нова редакція ст.203-2 КК України до обвинувачених не може бути застосована, оскільки зі зміною нормативно-правового акту, відповідним чином змінився і зміст кримінальної відповідальності, тому що відповідальність за діяння, про які зазначено у диспозиції норми в новій редакції можна вести мову лише коли діяння вчинено після 13.08.2020 року.

Суд вислухавши захисників, обвинувачених, які підтримали клопотання, прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання, дослідивши клопотання захисників, викладене у обвинувальному акті, в частині необхідній для вирішення питання клопотання, дійшов висновку, що клопотання захисників не підлягають задоволенню.

Суд констатує, що згідно обвинувального акта ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ст. 28 ч.3 ст. 203-2 ч.1 КК України, в редакції Закону № 1019-VII від 28.02.2016 р.

Законом України № 768-IX від 14.07.2020 р. статтю 203-2 КК України викладено в новій редакції.

Відповідно до правового висновку викладеного Верховним судом у постанові від 03.06.2021 р. (справа № 715/100/18), згідно з яким нормами Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2021 № 768-ІХ (далі Закон № 768-ІХ) ст. 203-2 КК України не виключено, а лише змінено її редакцію, при цьому дії, що охоплювались зайняттям гральним бізнесом, а саме здійснення господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу, залишилось і в новому законі.

Приймаючи рішення суд касаційної інстанції 03.06.2021 зазначив, що згідно з нормами Закону № 768-ІХ, який набрав чинності 13.08.2020, диспозицію ч.1 ст. 203-2 КК України викладено у новій редакції. При цьому як вказав суд касаційної інстанції у постанові, об`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 КК України, був і залишається встановлений порядок зайняття господарською діяльністю, але у редакції Закону України про кримінальну відповідальність, яка діяла до 13.08.2020. Він стосувався законодавчої заборони на здійснення грального бізнесу як виду господарської діяльності взагалі, а у зміненій редакції цієї статті передбачено кримінальну відповідальність за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на проведення відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск на проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організацію чи функціонування закладів з метою надання допуску до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.

Зазначено, що висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо декриміналізації діяння, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, є передчасними, оскільки зазначену статтю законодавцем не виключено, а лише змінено її редакцію.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає відсутні законні підстави для задоволення клопотання захисників.

Згідно із ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 350, 371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 28 ч.3 ст. 203-2 ч.1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, відмовити.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайоного суду