Справа № 462/8456/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/916/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стратин, Рогатинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 384 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано останнього періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, ОСОБА_6 16.07.2016 р. у період часу з 11.15 год. по 12.00 год., перебуваючи у службовому кабінеті № 26 Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, який розташований по вул. Мартовича, 2 у м. Львові, будучи допитаним у якості свідка під час досудового розслідування кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, умисно, з метою штучного створення доказів стороні захисту, а саме підозрюваному ОСОБА_9 , надав завідомо неправдиві показання, а саме: повідомив, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла приїхали двоє знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які упродовж дня вживали алкогольні напої. Провівши о 20.00 год. ОСОБА_12 до маршрутного таксі, він із ОСОБА_13 повернувся додому, де вони продовжили святкування, яке закінчилось близько 00.01 год, після чого ОСОБА_9 залишився у ОСОБА_6 і нікуди не відлучався.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 16.10.2018 р. у період часу з 14.46 год. по 15.02 год., перебуваючи у залі судових засідань № 8 Галицького районного суду м. Львова, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, 2, будучи допитаним у якості свідка під час судового розгляду кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, умисно, з метою штучного створення доказів стороні захисту, а саме обвинуваченому ОСОБА_9 , надав завідомо неправдиві показання, а саме повідомив, що з 15.00 -16.00 год. 21.11.2015 р. до ранку 22.11.2015 р. ОСОБА_9 перебував у нього вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де вони здійснювали святкування Дня святого Михайла.

Не погоджуючись із даним вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 384 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що 16.07.2016 року, через 8 місяців після описаних у вироку подій , що мали місце 21.11.2015р., ОСОБА_6 було допитано слідчим Галицького РУ ГУ НП у Львівській обл. ОСОБА_6 показав, що 21.11.2015 року ОСОБА_9 знаходився в нього. Дані покази ОСОБА_6 дав також і в Галицькому районному суді м. Львова 16.10.2018 року. Під час допитів у ОСОБА_6 не уточнювалось, чи міг ОСОБА_14 відлучитись, а потім повернутись.

Будучи допитаним по даному провадженню ОСОБА_6 показав, що на момент дачі показань слідчому та в суді він був впевнений, що дає правдиві показання і що ОСОБА_9 21.11.2015 року знаходився з разом з ним. Про те, що ОСОБА_9 відлучався він дізнався від останнього вже після рішення Львівського апеляційного суду, по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_9 , тобто після дачі показань слідчому та в Галицькому суді м. Львова.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 був допитаний через 8 місяців після святкування, крім того, на час даної події він був в стані сильного алкогольного сп`яніння, окрім того ОСОБА_9 відлучився в процесі розпивання спиртного, і відлучався відносно на короткий час. Також вони з ОСОБА_9 були в його квартирі до ранку наступного дня.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України за наведених у вироку суду обставин, доводиться належними, допустимими доказами, які були належним чином перевірені судом першої інстанції.

Так, як вбачається із показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , 21.11.2015 року о 19.00-20.00 год. ОСОБА_9 відлучався з місця їх перебування на час до 40 хв. При цьому ОСОБА_6 помітив відсутність ОСОБА_9 і після його повернення з`ясовував причини такої. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 орган досудового розслідування та суд про дані обставини не повідомляв.

Відтак, ОСОБА_6 , як свідок, надав органу досудового розслідування та суду завідомо неправдиве показання, штучно створивши докази захисту з метою непритягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.

Тому, колегія суддів, доводи апеляції захисту про те, що під час допитів у ОСОБА_6 не уточнювалось, чи міг ОСОБА_14 відлучитись, а потім повернутись, а також те, що перший допит обвинуваченого здійснювався через тривалий проміжок часу (8 місяців) про обставини подій 21.11.2015 року, не бере до уваги та розцінює як форму захисту, обрану з метою уникнення ОСОБА_6 відповідальності за вчинене.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у завідомо неправдивому показанні свідка, наданому органу, що здійснює досудове розслідування та суду, поєднаному зі штучним створенням доказів захисту, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за вказаною статтею.

Підстав для закриття кримінального провадження та постановлення виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 , як це просить сторона захисту, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, конкретні обставини справи. На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4