Провадження №1-кп/127/1448/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі :
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001984 від 27.04.2017 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001984 від 27.04.2017.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. В кримінальному провадженні продовжують існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, раніше допускав ухилення від суду, в зв`язку з чим судове провадження зупинялось, та він був оголошений в розшук. Також ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти тиск на потерпілих та свідків з метою зміни їх показань під час судового слідства. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, однак на шлях виправлення не став та повторно вчинив аналогічні правопорушення, також перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою ухилення від відбування покарання за скоєні кримінальні правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та уникнути ризиків в кримінальному провадженні.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала з приводу задоволення клопотання прокурора, зазначила, що ризики не підтвердженні жодними доказами та є необґрунтованими, просила суд змінити йому запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника. Крім того, заявив клопотання про відвід захисника ОСОБА_6 , оскільки вона не здійснює належним чином свої повноваження, не надає правової допомоги, всі необхідні документи, які мають значення для справи він готує та пише самостійно, в тому числі апеляційні скарги, а тому просив замінити йому захисника за рахунок держави.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, дослідивши письмове клопотання прокурора, заслухавши сторони обвинувачення та захисту, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» відповідно до якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у вчиненні нетяжких умисних корисливих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, за ч. 2 ст. 185 КК України на строк до 5 років.
На переконання суду, є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, чинити незаконний вплив на недопитаних свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно обвинуваченого відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства від нових протиправних посягань.
Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 немає стійких соціальних зв`язків та соціально-стримуючих факторів, оскільки неодружений, не працевлаштований, не має стабільного законного джерела доходу, умисно ухилявся від явки до суду, зник з місця постійного проживання, в зв`язку з чим двічі під час судового провадження був оголошений в розшук, крім того в суду відсутні відомості про неможливість утримання ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Крім того, суд дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання щодо заявленого відводу дійшов наступних висновків.
Підстави для відводу захисника визначені в ст. 78 КПК України. Так, захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.
Також, особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:
1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;
2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;
3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.
В положеннях ч. ч. 4, 5 ст. 80 КПК України визначено, що заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що захисник ОСОБА_6 неодноразово не з`являлася в судові засідання та не повідомляла суд про причини своєї неявки, тим самим затягувала розгляд кримінального провадження, оскільки вже тривалий час суд позбавлений можливості допитати потерпілого, який неодноразово з`являється в судові засідання, які переносяться на іншу дату. Також, судом враховано, що обвинувачений неодноразово скаржився на бездіяльність свого захисника та зазначав, що жодних дій для здійснення його захисту вона не вчиняє. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява обвинуваченого про відвід захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 80, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196-199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід захиснику ОСОБА_6 задовольнити, відвести адвоката ОСОБА_6 від участі у розгляді даного кримінального провадження в якості захисника обвинуваченого.
Залучити до участі у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001984 від 27.04.2017 року, захисника обвинуваченому ОСОБА_4 через Регіональний центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Оплату праці захисника провести за рахунок держави.

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 29 жовтня 2021 року до 27 грудня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити для виконання директору Регіональний центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Суддя: ОСОБА_1