Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1179/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

05 жовтня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.187 КК України.

За вироком суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 жовтня 2021 року, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначив, що такий запобіжний захід буде достатнім для виконання ним своїх обов`язків.

Прокурор 01 жовтня 2021 року надіслав до апеляційного суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . Клопотання мотивовано тим, що запобіжний захід щодо ОСОБА_7 спливає, наразі об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження в апеляційному порядку немає. Ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, ніде офіційно не працевлаштований, не одружений, на у триманні неповнолітніх дітей не має. З метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення є підстави вважати, що він може переховуватися від суду. Для запобігання зазначеному вище ризику стосовно ОСОБА_7 , необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більший м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання процесуального прокурора та заперечив проти клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу. Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора та підтримали клопотання ОСОБА_7 , просили його задовольнити.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, а також доводи заперечення сторони захисту проти клопотання прокурора, та заперечення прокурора проти клопотання обвинуваченого, врахувавши думку учасників судового провадження, колегія судів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, незалежно від наявності клопотання прокурора, що передбачено положеннями ст.331 КПК України, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обраний раніше обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою спливає. Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, ніде офіційно не працевлаштований, не одружений, на у триманні неповнолітніх дітей не має, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення є підстави вважати, що він може переховуватися від суду. Ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Для запобігання зазначеному вище ризику стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більший м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків обвинуваченого, а також вказує на повну недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж утримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який - відсутні, а обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

При цьому об`єктивної можливості розглянути дане кримінальне провадження апеляційний суд не має.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з цих же підстав клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 грудня 2021 року включно.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: