Справа № 304/1775/21 Провадження № 1-кс/304/314/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 27 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 27 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучені автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , фактичним володільцем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , та велосипед червоного кольору, фактичним володільцем якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , та залишити їх на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27 грудня 2021 року біля 08.30 год поблизу будинку АДРЕСА_2 водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який працює на ТОВ «Індустрія деревообробки» м. Перечин, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з смт. Великий Березний у напрямку с. Зарічево Ужгородського району Закарпатської області, допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багато уламкового перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки зі зміщенням. Після проведення огляду місця ДТП, автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипед червоного кольору невстановленої марки, на якому рухався ОСОБА_6 , доставлено до відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області та поміщено на майданчик тимчасового тримання. Крім цього, в ході проведення огляду водій автомобіля ОСОБА_5 добровільно в розпорядження органу досудового розслідування надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого він є фактичним володільцем такого. Дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 28 грудня 2021 року з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Слідчим слідчого відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області постановою від 28 грудня 2021 року оглянуті автомобіль та велосипед визнані речовими доказами на підставі постанови про визнання речовими доказами. Тимчасово вилучений автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження. Зважаючи на те, що тимчасово поміщені на спеціальний майданчик автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 та велосипед червоного кольору невстановленої моделі є речовими доказами та мають значення речових доказів в даному кримінальному провадженні, а також з метою встановлення технічної справності автомобіля та велосипеда, виявлення причин та умов, які сприяли дорожньо-транспортній пригоді, необхідні спеціальні знання та залучення спеціалістів з подальшим проведенням експертиз, для виконання яких необхідно надати експерту доступ до вказаних автомобіля та велосипеда в такому стані, в якому вони залишилися після ДТП, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Старший слідчий СВ ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити таке, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

У судове засідання фактичні володільці майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 27 грудня 2021 року біля 08.30 год в с. Дубриничі по вул. Центральній поблизу будинку № 93 водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працюючий на ТОВ «Індустрія деревообробки» м. Перечин, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з смт. Великий Березний в напрямку с. Зарічево, допустив зіткнення з попутно їдучим велосипедистом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 . Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток нижньої правої гомілки зі зміщенням (а. с. 5).

Також із даних матеріалів убачається, що за вищевказаним фактом 27 грудня 2021 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується Витягом з кримінального провадження № 0000224 від 28 грудня 2021 року (а. с. 5).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 грудня 2021 року вбачається, що працівниками поліції за участю понятих проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 грудня 2021 року, під час якої вчинено наїзд на велосипедиста, та складено Схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Після проведення огляду автомобіль марки «ВАЗ 2106», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипед невстановленого взірця, червоного кольору, поміщено на майданчик тимчасового вилучення ТЗ відділення поліції № 1, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 упаковано до крафтового паперового конверту (а. с. 7-12).

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 тимчасово вилучені автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , велосипед червоного кольору невстановленої моделі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000224 від 27 грудня 2021 року; вищевказані автомобіль та велосипед залишено на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу приєднано до матеріалів кримінального провадження (а. с. 22-23).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання щодо накладення арешту на майно слід задовольнити.

Разом із тим, прохання ініціатора клопотання визначити місце зберігання арештованих автомобіля та велосипеда задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна та, крім цього, вирішене ним самим при винесенні постанови про визнання предметів та речей речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 28 грудня 2021 року.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 27 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , фактичним володільцем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , та велосипед червоного кольору, фактичним володільцем якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , що знаходяться на спеціальному майданчику тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1