У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

представник заявника ТОВ «Кіровоградська
нафтова компанія» ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати відповідальних осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 08.06.2021 р.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Представник заявника ОСОБА_5 зазначає, що слідчим суддею неповно з`ясовані обставини справи, що потягло за собою ухвалення невірного рішення.
Апелянт вказує на те, що у заяві ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» наводяться відомості про факти розтрати речових доказів працівниками правоохоронних органів, які були встановлені під час огляду 20.07.2021 р. речових доказів за місцем їх зберігання, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000011, зокрема при огляді місця зберігання нафтопродуктів ідентифікувати адресу місцезнаходження ємностей, їх вміст та об`єм не представляється можливим, наявні пластикові пломби не перешкоджають вільному доступу до вмісту цих ємностей.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Представник заявника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Скарга мотивована тим, що 08.06.2021 р. ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» поштою направила до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка отримана управлінням 14.06.2021 р., проте, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за заявою товариства до ЄРДР не внесені.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що зміст заяви ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія», всупереч вимог ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 364 КК України, виходячи зі складу (об`єктивної та суб`єктивної сторін) зазначених кримінальних правопорушень. Фактично у заяві ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» зазначає про незгоду з процесуальними діями та рішеннями під час здійснення слідчим управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000011, за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України. Процесуальні дії слідчих їх законність і обґрунтованість можуть бути предметом розгляду в порядку визначеному процесуальним законом.

Заслухавши доповідь судді, представника заявника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У судове засідання для розгляду скарги представника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 Заводським районним судом м. Миколаєва викликався представник ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія», проте останній подав до суду заяву про розгляд скарги без нього. Разом з цим, копію оскаржуваного рішення представник ОСОБА_5 , як він зазначає, отримав лише 19.07.2021 р., тобто до цього дня, не знав про прийняте слідчим суддею рішення та мотиви відмови у задоволенні скарги.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, у даному випадку, з метою дотримання прав та законних інтересів осіб, забезпечення права на оскарження судового рішення та у доступі до правосуддя, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» в особі генерального директора ОСОБА_6 , звернулось до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві, із заявою, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 364 КК України, а саме привласнення чи розтрати чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні та зловживання владою або службовим становищем. Обґрунтовуючи скаргу, заявник вказував на те, що у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000011 згідно з протоколом оперативної закупки від 17.09.2020 р., проведено оперативну закупку 10 000 л. нафтопродуктів. Після закупки та відібрання зразків продукції, документально відображено, що нафтопродукти поміщено до двох резервуарів за адресою: АДРЕСА_1 , та передано на зберігання ОСОБА_7 . Після відкриття матеріалів кримінального провадження, представники ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» вважають, що вказані нафтопродукти працівниками правоохоронних органів або ж з їх відома іншими особами, реалізовані, а гроші від їх продажу привласнені, при цьому вказану інформацію на даний час підтвердити документально або показаннями свідків не можуть.

Отже, викладені, як у заяві, так і в апеляційній скарзі обставини, які, на думку генерального директора ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» та їх представника містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 364 КК України є припущеннями, стосовно можливої втрати нафтопродуктів та зловживанням слідчим службовими обов`язками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000011, будь-яких відомостей про те, що нафтопродукти або інше майно працівниками правоохоронних органів привласнені або розтрачені не надано.
За таких обставин, заява ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» про вчинення кримінального правопорушення, за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про вчинення посадовими особами правоохоронного органу кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 364 КК України. Зміст заяви зводиться лише до припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія».

Твердження апелянта про те що, викладені в заяві ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» відомості про вчинення кримінальних правопорушень підлягали обов`язковому внесенню до ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.
Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Отже, слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги представника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу представника заявника ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3