Справа № 141/708/20
Провадження №1-кп/141/3/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2020 року за № 0000072 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Яблуновиця Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, освіта вища, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілі: не з`явилися

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 08.06.2020 року, приблизно о 20 год 00 хв, перебуваючи на вулиці біля ФГ «Яблуневе-М», що розташоване в с. Яблуновиця Оратівського району Вінницької області по вул. Шевченка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав сварку зі ОСОБА_5 . Під час даної сварки ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, підійшов до ОСОБА_5 та за допомогою дерев`яної палиці, яку він тримав у руках, наніс один удар по лівому плечі ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_3 08.06.2020 року, приблизно о 20 год 05 хв, перебуваючи на вулиці біля ФГ «Яблуневе-М», що розташоване в с. Яблуновиця Оратівського району Вінницької області по вул. Шевченка, на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав сварку зі ОСОБА_6 . Під час даної сварки ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому три удари кулаком правої руки в обличчя, від чого він впав на землю. Потім ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, в той час коли ОСОБА_6 знаходився на землі, за допомогою дерев`яної палиці, яку він тримав у лівій руці, наніс три удари по верхній частині тулуба ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правої брови, синця в ділянці обох повік правого ока, правого передпліччя, живота, правого плеча та лівого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України щодо двох потерпілих, як умисне легке тілесне ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання 17.02.2022 року повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду справи, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.
Відповідно до ст. 325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
З урахуванням думки присутніх сторін кримінального процесу та обставин справи, судовий розгляд даного кримінального провадження здійснюється судом за відсутності потерпілих.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків визнав повністю, щиро розкаявся. Додатково обвинувачений пояснив суду, що 08.06.2020 року, приблизно о 20 год 00 хв, у нього виникла сварка з ОСОБА_5 . Під час даної сварки за допомогою дерев`яної палиці, наніс один удар по лівому плечі ОСОБА_5 . В подальшому, 08.06.2020 року, приблизно о 20 год 05 хв, у нього виникла сварка із ОСОБА_6 , під час якої він підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому три удари кулаком правої руки в обличчя, від чого він впав на землю, а потім за допомогою дерев`яної палиці, яку він тримав у лівій руці, наніс три удари по верхній частині тулуба ОСОБА_6 .

Враховуючи покази обвинуваченого та ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину, у відповідності до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив учасникам кримінального процесу про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному кабінеті та на «ДО» у психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. При цьому, щире каяття, висловлене обвинуваченим у судовому засіданні, не було направлено на вчинення реальних дій шляхом відшкодуванню потерпілим завданої кримінальним правопорушенням моральної та/або матеріальної шкоди, публічого вибачення тощо.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Встановлений ст. 70 КК порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Таким чином, з урахуванням того, що обвинувачений скоїв два епізоди кримінального проступку, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у неї звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжних заходів відносно обвинуваченого немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1