Провадження № 1-кп/643/398/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
представників потерпілих: ОСОБА_6
ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження за обвинуваченням
ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.
Під час судового розгляду до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
ІІ. Позиція учасників судового процесу щодо клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
У судовому засіданні захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення означено клопотання.
Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 при вирішенні означеного клопотання поклався на розсуд суду.
Представник потерпілого ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення даного клопотання посилаючись на те, що підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу відсутні.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку свого представника.
ІІІ. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.10.2021 продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор (27)» на 60 днів - до 16.12.2021 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання (ч. 2 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України).
Приписами ч. 3 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 333 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.
При цьому, зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодекс України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.
Підставами для звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.
Обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 захисник ОСОБА_14 посилався на те, що станом на 16.11.2021 року у сторони захисту з`явились додаткові докази, які спростовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та підтверджують можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, виходячи з наступного:
- обвинувачення є необґрунтованим, оскільки прокурор не надав суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 , які б суд міг безпосередньо оцінити при вирішенні питання щодо застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
- обставини, викладені в обвинувальному акті не відповідають дійсності, є завідомо неправдивими з перекручуванням фактів та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду;
- тримання ОСОБА_9 під вартою жодним чином не пов`язане з забезпеченням реального суспільного інтересу;
- серйозність звинувачень, висунутих проти ОСОБА_9 та будь-які ризики його втечі, перешкоджання суду, впливу на свідків та потерпілого, які були згадані в ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 суттєво зменшилися за час його утримання в умовах СІЗО;
- ризики будь-якого іншого перешкоджання розгляду справи та ризики переховування від суду, спростовуються попередньою бездоганною процесуальною поведінкою ОСОБА_9 , закінченням досудового розслідування і неможливістю доступу обвинуваченого до матеріалів справи;
- на даний час суд повинен оцінити як обставину, яка раніше враховувалась при обранні запобіжного заходу саме вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи покази цивільної дружини ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_15 , яка на стадії досудового розслідування надала свідчення, про той факт, що ОСОБА_9 у день та час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України перебував вдома, а тому вчинити інкримінований йому злочин не міг;
- майновий стан обвинуваченого не дає підстави вважати, що він зможе чинити якісь перешкоди у розгляді справи, переховуватись від суду;
- ОСОБА_9 ніколи не впливав на потерпілих, свідків, інших обвинувачених та учасників судового провадження;
- ОСОБА_9 більше двох років тримається під вартою.
Також просив врахувати, що ОСОБА_9 молода людина, має вищу освіту, цивільну дружину, на час обрання міри запобіжного заходу неофіційно працював та мав місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , мав фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. В період досудового розслідування не перешкоджав проведенню розслідування та надав покази.
Крім того зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 у разі зміни запобіжного заходу гарантує реальне працевлаштування.
У заявленому клопотанні захисник просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на заставу у визначеному законом розмірі.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27, без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, вчиненого з застосування насилля.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Приписами ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Отже, заставою забезпечується виконання підозрюваним та/або обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України, а також додаткових обов`язків, покладених на особу ухвалою слідчого судді або суду.
Згідно з ч. 1 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При вирішення клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд враховує, що матеріали справи містять докази про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самих діянь, так і особи обвинуваченого.
Також, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 інкримінується, поміж іншого, вчинення особливо тяжкого злочину проти власності за попередньою змовою групою осіб, в тому числі злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, та поєднаного з проникненням у житло, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
При цьому, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Доводи захисника про те, що обвинувачений є молодою людиною, має вищу освіту, цивільну дружину, на час обрання міри запобіжного заходу неофіційно працював та мав місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , мав фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, в період досудового розслідування не перешкоджав проведенню розслідуванню та надав покази, в даному конкретному випадку недостатньо свідчать про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.
Що стосується доводів захисника про ненадання прокурором доказів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, то суд не перевіряв ці доводи, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які вирішує суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Посилання захисника на необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 через те, що він тривалий час перебуває під вартою суд до уваги не приймає, оскільки сама по собі тривалість перебування обвинуваченого під вартою, без врахування інших обставин справи та особи обвинуваченого, не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.
Крім того, тривалість перебування обвинуваченого під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а тому враховуючи тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_9 , спосіб їх можливого вчинення останнім та суспільний інтерес, обмеження права обвинуваченого на свободу є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Жодних доказів на підтвердження того, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшились чи зникли суду надано не було.
З урахуванням вищевикладеного суд наразі не вбачає наявності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, оскільки відсутні підстави для визначення застави або іншого, більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , з огляду на те, що на даній стадії судового провадження застава не здатна запобігти ризикам вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи та аргументи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою та необхідності зміни запобіжного заходу.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності обставини справи, стадію розгляду кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на заставу.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 369-372, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з моменту її проголошення до Харківського апеляційного суду.
Повний текст ухвали буде проголошено 19.11.2021 року о 15:20 год.

Суддя ОСОБА_1