Ухвала

Іменем України

11 січня 2022 року

м. Київ
провадження № 51-13 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Коростенського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, покарання відбув,
визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора залишені без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що він 03 травня 2020 року приблизно о 21:30 год., знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів предметом, схожим на біту, по ногам та тулубу, чим заподіяв потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи незаконність постановлених відносно ОСОБА_4 судових рішень, прокурор вказує на порушення судами вимог кримінального процесуального закону, яке, на його думку, полягає в тому, що обвинувачений не був допитаний у суді першої інстанції стосовно конкретних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки він відмовився давати показання, а кримінальне провадження розглянуто у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначене порушення вимог процесуального закону не отримало належної оцінки судом апеляційної інстанції, а тому судові рішення щодо ОСОБА_4 підлягають скасуванню.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судові рішення відповідають наведеним вимогам закону.

Касаційні доводи прокурора про те, що місцевий суд розглянув кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, однак не здійснив допит у суді обвинуваченого, є неприйнятними з огляду на таке.
Приписами зазначеної норми процесуального закону передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Варто зауважити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.
Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що суд першої інстанції переконався у правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив їм наслідки, передбачені зазначеною нормою закону. Прокурор у свою чергу не заперечував проти відповідної процедури проведення судового розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань.
Статтею 42 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав свою вину та усі обставини скоєного, відмовився давати показання, проте погодився відповідати на запитання по суті інкримінованого йому кримінального правопорушення. Таким чином, у суді здійснювався фактично допит обвинуваченого, який під час надання відповідей на конкретні запитання прокурора підтвердив встановлені органом досудового розслідування обставини злочину. Зокрема, ОСОБА_4 пояснив, що декілька разів ударив потерпілого по ногах та тулубу палкою, яку взяв біля під`їзду.
Тобто, суд мав можливість завдяки відповідям обвинуваченого та показанням у судовому засіданні потерпілого встановити усі фактичні обставини, що мають значення для справи, в повному обсязі.Прокурор у касаційній скарзі не заперечує цих обставин і не зазначає про їх невідповідність скоєному чи неправильну кваліфікацію дій винного, а лише стверджує про недотримання, на його думку, судової процедури.
Слід зазначити, що під час розгляду даного кримінального провадження, сторони жодним чином не були обмежені у можливості реалізації їх процесуальних прав, у тому числі шляхом подання відповідних клопотань про зміну обсягу та порядку дослідження доказів. Проте вони цього не ініціювали, не вказували про необхідність дослідження всіх доказів у справі. Крім того, жодні обставини, які підлягають доказуванню, а саме: час, місце, спосіб вчинення, прокурором у касаційній скарзі також не заперечуються.

Усі наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши у межах своїх повноважень апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора, та, залишаючи без зміни вирок місцевого суду, погодився із цим рішенням. Ухвала містить відповіді на усі доводи апеляційних скарг, є достатньо вмотивованою та відповідає вимогам ст.ст.370, 419 КПК України.Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення у цьому кримінальному провадженні не було допущено.

Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3