Номер провадження: 11-сс/813/1402/21
Номер справи місцевого суду: 501/2261/21 1-кс/501/766/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 вересня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про продовження підозрюваній ОСОБА_8 строку тримання під вартою та застосування до неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000599 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 вересня 2021 року частково задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , задоволено клопотання її захисника та до неї застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

На теперішній час не зменшились і продовжують існувати ризики того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження та впливати на свідків.

На переконання прокурора лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Позиції учасників апеляційного провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

На теперішній час ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в тому, що вона 08 липня 2021 року в період часу з 16 до 17 години, заходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, кухонним ножем нанесла не менше трьох ударів ОСОБА_10 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого мешкання.

Апеляційний суд враховує, що злочин який органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_8 є тяжким і у разі доведеності вини підозрюваній може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того апеляційний суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини викладену у п.51 рішення «Латальє проти Франції» від 26 червня 1991 в якому суд наголосив, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

За таких обставин той факт, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та особи не може бути єдиною підставою для продовження застосування до неї виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив про те, що на теперішній час не зменшились та продовжуються існувати ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити знаряддя злочину, а також незаконно пливати на свідків у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що ризик того, що ОСОБА_8 може знищити, або сховати знаряддя злочину є недоведеним, оскільки всі речі та предмети, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження, були вилученні з квартири підозрюваної під час проведення першочергових слідчих дій і на теперішній час вони направленні для проведення необхідних експертних досліджень.

Ризик того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування існує, але є мінімальним, оскільки до теперішнього часу ОСОБА_8 не здійснювала таких спроб, самостійно з`явилась в судове засідання апеляційного суду.

Події, які ставляться у провину ОСОБА_8 мали місце 08 липня 2021 року.

Затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України, відбулось лише через 2 дні 10 липня 2021 року. За цей період часу ОСОБА_8 мала безперешкодну можливість зникнути з поля зору правоохоронного органу, проте не вчинила таких дій.

Крім того запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту повністю обмежує можливість ОСОБА_8 вільно пересуватись поза межами свого житла, а отже ОСОБА_8 не має можливості зустрічатися з іншими свідками у кримінальному провадженні і тим більше здійснювати на них будь-який незаконний вплив.

Апеляційний суд переконаний, що на теперішній час запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту повністю забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 , що свідчить про досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Такий запобіжний захід, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України повною мірою запобігає ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які прокурор посилався у своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06 вересня 2021 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4