ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1956/21 Справа № 202/7528/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криничувате Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 та 2017 року народження, працюючого головою фермерських господарств Злата Калина та Галино, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 000659,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно.
Слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_5 , а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, той факт, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, дійшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі:
- захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати та не застосовувати що підозрюваного жодного запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 000659.
В обґрунтування посилаються те, що органом досудового розслідування при зверненні до суду з клопотанням порушені правила підсудності, що проігноровано слідчим суддею. Вважають, що належним судом є Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.
Вказують на незаконність затримання ОСОБА_5 , оскільки 30.11.2021 року о 06:50 год. старшим слідчим було розпочато проведення обшуку в домоволодінні, з цього часу підозрюваний фактично був затриманий, оскільки був під наглядом співробітників КОРДу, змушений був залишатися поряд зі слідчим в приміщенні, визначеному цим слідчим. При цьому, моментом затримання особи згідно з протоколом визначено 13:13 год. 30.11.2021 року. Строк затримання ОСОБА_5 у 72 години повинен відраховуватися з 06:50 год. 30.11.2021 року. Старшим слідчим ОСОБА_5 не було повідомлено підстави затримання, лише те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. В момент затримання підозрюваному не роз`яснені його права.
Посилаються на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначають, що ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, в нього наявні міцні соціальні зв`язки: має мати, дружину та двох малолітніх дітей, має з 2019 року офіційне місце роботи: є засновником та керівником ФГ Злата Калина, є єдиним працюючим в родині.
Заслухавши захисника, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу своїх захисників, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисників, викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Так, 21 вересня 2021 року до ЄРДР за № 000659 внесені відомості про вчинення, в тому числі, ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, 23 листопада 2021 року внесені відомості щодо, в тому числі, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 255 КК України.
30 листопада 2021 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та в той же день останнього було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин, а у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» встановлено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.
З наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується наданими матеріалами проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій, в тому числі, спостереження за особою, спостереження за річчю, спостереження за місцем, аудіо, -відеоконтроль особи, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та іншими даними наявних в матеріалах, долучених до клопотання.
Оцінка зазначених доказів на предмет їх допустимості та достатності для доведення вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень є задачею наступних етапів провадження відповідно до положень ст. 89 КПК України щодо оцінки доказів на предмет допустимості судом, яким є згідно із п. 22 ч. 1 ст. 3 КПК України місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, та вирішення судом питань саме при ухваленні вироку, в тому числі, щодо встановлення вини, відповідно до ст. 368 КПК України.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів згідно з вимогами ст. 178 КПК України зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та проти здоров`я населення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також відомості про його особу, а саме, вік, стан здоров`я, наявність місця реєстрації, міцних соціальних зв`язків, які не спростовують доведені прокурором ризики та не можуть бути достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисників про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, в нього наявні міцні соціальні зв`язки: має мати, дружину та двох малолітніх дітей, має з 2019 року офіційне місце роботи: є засновником та керівником ФГ Злата Калина, є єдиним працюючим в родині, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували й на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Доводи про незаконність затримання ОСОБА_5 , визначення невірного часу його затримання, того, що підозрюваному не було повідомлені підстави його затримання та не роз`яснені його права є неспроможними з огляду на наступне.
Так, в матеріалах провадження міститься копія протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.11.2021 року в порядку ст. 208 КПК України, складений о 15 год. 09 хв. щодо ОСОБА_5 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_10 . При цьому, з його тексту убачається, що затриманому ОСОБА_5 повідомлена підстава його затримання та роз`яснені права та обов`язки, передбачені ч. 3, 7 ст. 42 КПК України, про що свідчить його особистий підпис.
Посилання на те, що підозрюваний фактично був затриманий під час проведення обшуку є хибним, оскільки обшук проводився з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення.
Що стосується стверджень про порушення правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд вважає їх хибними, оскільки місце розташування СУ ГУНП в Дніпропетровській області територіально відноситься до Індустріального району м. Дніпра та в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тому слідчим суддею не допущено порушень положень ч. 2 ст. 199 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4