ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/308/17 Номер провадження 11-кп/814/1138/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2021 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 ,-

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2021 року спільне подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації Полтавської області та заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задоволено;

засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на 01 рік 05 місяців 29 днів від відбування основного покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2017 року.

Приймаючи таке рішення суд вказав , що засуджений за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини основного покарання.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Не погодившись з вказаним рішення суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданої апеляції вказує , що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за злочин , вчинений в період іспитового строку , проте належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий злочин. Згідно довідки щодо працевлаштування від 30.07.2021 , останній залучався до оплачуваних робіт взагалі , на особовому рахунку коштів не має , при цьому , перебуває в установі з 14.03.2018 року. Окрім того , згідно характеристик , протягом всього часу перебування в установі засуджений не працевлаштований і залучається до робіт із благоустрою , що згідно кримінально-виконавчого законодавства є обов`язком.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно ч.1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги прокурора є непереконливими.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому , головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому , вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував , а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Задовольняючи спільне подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на те , що він відбув необхідних строк покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 21 квітня 2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 190 ч. 2, із застосуванням ст. 71 ч. 1 , 72 КК України до 5 років 01 місяця позбавлення волі.

Початок строку 21.02.2018 року, кінець строку 21.03.2023 року,

На момент постановлення ухвали суду засуджений відбув необхідну частину призначеного судом покарання, яка надає право на застосування умовно-дострокового звільнення.

В характеристиці засудженого зазначені всі дані щодо його особи, викладена його поведінка під час відбування покарання, відношення до роботи, відношення до вчиненого злочину. Зроблено в ній і висновок про те, що засуджений довів своє виправлення. На користь цього висновку свідчить і довідка про заохочення та стягнення на засудженого згідно якої він має 9 заохочень і жодного стягнення.

З огляду на викладене , доводи апеляції прокурора про те , що періодичність накладення заохочень не свідчить про стабільність поведінки засудженого і його виправлення є безпідставними.

Також , як вбачається з матеріалів особової справи , засуджений ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в установі вільних робочих місць та виробничих потужностей , працевлаштований різноробочим житлової установи на добровільній основі без оплати праці.

А отже основні умови для застосування до особи умовно-дострокового звільнення дотримані.

Не ґрунтуються на законі також і доводи апеляції прокурора про те , що

судом не враховано засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за злочин , вчинений в період іспитового строку , проте належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий злочин.

У контексті вказаних доводів апеляції, колегія суддів звертає увагу, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування це різні питання, які врегульовані навіть різними розділами кримінального кодексу, ХІ та ХІІ відповідно.

Ті питання на які звертає увагу прокурор вирішують та враховуються судом під час призначення покарання при постановленні вироку і аж ніяк не під час звільнення від відбування покарання за правилами статті 81 КК України, якою передбачені зовсім інші критерії оцінки ступеню виправлення особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляцію прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4