Код суду 233 Справа № 233/4459/21
Вирок
Іменем України
11 листопада 2021 року м. Костянтинівка
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освітою, холостий, неповнолітніх дітей на утриманні на має, працездатний, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненнікримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , який на той час мав статус підозрюваного, за участю захисника ОСОБА_4 23 вересня 2021 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні та відповідно до взятих на себе зобов`язань і домовленостей зі стороною обвинувачення, співпрацювати у викритті аналогічних кримінальних правопорушень, а саме у наданні інформації, якою володіє, про вчинення правопорушень іншими особами.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості погашені, холостий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працездатний, але офіційно не працює, перебуває на обліку в наркологічному диспансері м. Костянтинівка, на інших диспансерних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, у виді 1 року обмеження волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки відсутні відомості щодо нього, які б давали підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.
Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.08.2021 року накладено арешт на металевий лом довжиною 117 см та металеву лопату з дерев`яною рукояткою загальною довжиною 127 см, 58 фрагментів каміння жовтого кольору, плоскої форми та різних за формою, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 використовував металевий лом довжиною 117 см. та металеву лопату з дерев`яною рукояткою загальною довжиною 127 см., як знаряддя вчинення злочину. Таким чином, зазначене майно відповідно до ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.
Відомостей щодо процесуальних витрат суду не надано.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2021 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченимОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Цивільний позов не заявлений.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року на майно: металевий лом, металеву лопату з дерев`яною рукояткою, 58 фрагментів каміння жовтого кольору, плоскої форми та різних за формою, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази по справі:
- 58 фрагментів каміння жовтого кольору, плоскої форми та різних за формою, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №97 від 03 вересня 2021 року - конфіскувати в дохід держави;
- до металевого лому та металевої лопати з дерев`яною рукояткою, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №97 від 03 вересня 2021 року, - застосувати спеціальну конфіскацію на підставі ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України звернувши у власність держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1