Справа № 646/2862/21
№ провадження 1-кп/646/281/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 від 20 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та кримінального правопорушення- кримінального проступку ч. 1 ст. 309 КК України,-
в с т а н о в и в :
В провадження Червонозаводського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 від 20 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та кримінального правопорушення- кримінального проступку ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також прокурор зазначив, що вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, відсутність законного джерела доходів та відсутність стійких соціальних зв`язків та те, що свідок ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні ще не допитаний, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також просив врахувати, що обвинувачений не працює, тобто легального джерела доходу не має, не одружений, дітей не має, проживав сам.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт у нічний час за адресою його місця реєстрації та зазначив, що він тривалий час перебуває під вартою, раніше не судимий та у нього на утриманні знаходиться пристарілий батько.
Захисник підтримав думку обвинуваченого та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Вирішуючи питання клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі.
Що стосується особистої ситуації ОСОБА_4 , то він не має судимості в силу ст.89 КК України, не працює, має зареєстроване місце проживання.

Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання виним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, а саме, що останній не працює, тобто не має джерела доходу, тому суд вважає, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати, а саме такі ризики як: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Посилання обвинуваченого на відсутність у нього судимостей, наявність постійного місця проживання та реєстрації в м. Харкові, знаходження на утриманні пристарілого батька пенсіонера, який страждає на низку захворювань, самі по собі не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження тримання його під вартою, не зменшують існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованих йому злочинів, і не стали стримуючим фактором для ОСОБА_7 від противоправних дій.
Суд, враховуючи дані особи обвинуваченого, вважає, що наявні підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на недоведеності існування ризиків, суд вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
Суд повністю не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам можливості його переховування від суду або вчинити новий злочин.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314-316 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 квітня 2022 року включно, з правом внесення застави, розмір та порядок внесення якої визначено ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м.Харкова від 10.02.2021 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити
Строк дії ухвали встановити до 23 квітня 2022 року включно.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою та відмови у зміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1