Дата документу 23.02.2022 Справа № 330/2754/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 330/2754/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/803/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Якимівським районним судом Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 23 лютого 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу не зникли. Враховуючи особу обвинуваченого та тяжкість вчиненого злочину, того факту, що ОСОБА_8 не працює, постійного джерела прибутку не має, вважає наявність ризиків щодо переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливістю вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 29 березня 2022 року включно. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, висновки суду про відсутність у обвинуваченого соціальних зв`язків є безпідставними, оскільки у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки з родиною.

Зазначає, що відсутність у ОСОБА_8 освіти та постійної роботи не може ніяким чином вплинути на вчинення ним дій щодо переховування від суду. Щодо можливості впливати на свідків, вказує, що свідок ОСОБА_9 , змінила своє місце мешкання, яке невідомо навіть правоохоронним органам, а знаходячись під домашнім арештом не стане порушувати його, оскільки жалкує про вчинене ним кримінальне правопорушення.

Ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені належними та допустимими доказами.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо неможливості вирішення питання про продовження строку тримання під вартою у підготовчому судовому засіданні, судова колегія зауважує, що ч. 3 ст. 331 КПК України передбачає обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від стадії судового розгляду, якщо судове провадження не було завершене до спливу продовженого строку.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Положеннями ст. 199, ст. 331 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду, суд бере до уваги серйозність висунутого останньому обвинувачення за ч. 1 ст. 115, КК України, зокрема, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, отже існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив зазначений злочин у період застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у іншому кримінальному провадженні. Наразі відносно ОСОБА_8 перебувають у місцевому суді два кримінальні провадження за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України, що з урахуванням відсутності сталих соціальних зв`язків та постійного джерела доходу свідчать про реальний ризик продовження ОСОБА_8 злочинної діяльності.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими.

Посилання сторони захисту щодо відсутності інших ризиків, зокрема незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином місцевим слід відхилити, оскільки заявлені ризики місцевим судом встановлені не були.
Твердження адвоката про міцні соціальні зв`язки не знайшли свого документального підтвердження, а тому не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 29 березня 2022 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4