Справа № 347/2233/20
Провадження № 1-кс/347/642/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні справа №347/2233/20, про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України.

в с т а н о в и в :
29.09.2021 року до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України

В обгрунтування вимог заяви, ОСОБА_3 стверджував, що головуючий у справі суддя ОСОБА_4 є найманцем судової системи, а відтак у потерпілого є побоювання щодо ухвалення у справі виправдувального вироку.

Учасники судового провадження повідомлялися належним чином про розгляд вказаної заяви, однак в судове засідання не з`явилися. Проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що судове засідання слід проводити без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь.
Перевіривши доводи заяви про відвід, матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

В провадженні судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні. До таких обставин, зокрема, належить наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, судді або присяжного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно з ч. 1. ст. 1 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Стаття 2 цього Закону передбачає що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, кожен громадянин має право не на будь-який, а на справедливий судовий розгляд і не будь-яким, а безстороннім судом.

За положеннями п. 1 ч. 7 ст. 56 вказаного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Судді мають неухильно дотримуватися засад кримінального провадження, закріплених ст. 7 КПК України, маючи на увазі, що їх порушення дає об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості та безсторонності суду.

Враховуючи практику ЄСПЛ, стосовно поняття "інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості" стосовно відводів суддів, то слід зазначити наступне.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує як презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Однак перевіривши доводи заяви про відвід, суд вважає, що заявлені потерпілим ОСОБА_3 доводи про відвід судді ОСОБА_4 є необгрунтованими, не містять конкретних фактів чи інформації, яка б створювала сумніви в упередженості судді щодо розгляду даного кримінального провадження.

А тому, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення відводу головуючому судді ОСОБА_4 немає, а тому заяву слід залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 35, 75, 76, 81, 82, 372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :
Заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючому судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000030 від 19 січня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України - повернути в канцелярію суду для повернення головуючому судді ОСОБА_4 для продовження розгляду по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1