ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3511/21 Справа № 215/1341/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001905 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.01.2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду, якою йому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що визначені судом ризики є недоведеними.
Зазначає, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути підставою для продовження відносно цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилається на те, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків відсутній, оскільки вони вже допитані, окрім того, ні потерпілий, ні свідки не вказували на вплив на них з його боку.
Вказує на те, що потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначав, що претензій до нього не має, та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Зазначає, що відповідно до обвинувального акта потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди не спричинено, цивільний позов не пред`явлено, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Стверджує, що ухвала суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.11.2021 року ідентична попереднім ухвалам.
Звертає увагу на те, що він вже два роки перебуває під вартою.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.01.2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на потерпілого та свідків, які є сусідами, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчинених ним дій у співучасті в інкримінованому йому злочині, не одружений, не працює, відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Від захисника ОСОБА_8 та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника та прокурора, проти чого не заперечував обвинувачений.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0001905 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 11.12.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 16.11.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, не має міцних соціальних зв`язків.
Твердження обвинуваченого про те, що ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків відсутній, оскільки вони вже допитані, окрім того, ні потерпілий, ні свідки не вказували на вплив на них з його боку є безпідставним, так як з листа суду першої інстанції вбачається, що судом ще не допитано свідків обвинувачення (а.п. 32).
Разом з тим, слід зазначити, що посилання суду на ризик перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 вказаний ризик не був заявлений.
Однак, оскільки встановлено ризики, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням насильства, а тому, відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання обвинуваченого на те, що тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути підставою для продовження відносно цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_7 не має до нього претензій та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а також, що відповідно до обвинувального акта потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди не спричинено, цивільний позов не пред`явлено, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у нападі, поєднаним із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду від 16.11.2021 року є ідентичною попереднім ухвалам про продовження строків тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу кожного разу перевіряє наявність тих чи інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також чи зменшились ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, чому суд першої інстанції надав оцінку в своїй ухвалі.
Посилання обвинуваченого на те, що він вже два роки перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4