Провадження по справі №1-кс/522/8612/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

20 вересня 2021 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту з об`єкта нерухомості у вигляді земельної ділянки площею 0,0930 га, кадастровий номер :02:012:0176, за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступне.

19.10.2019 ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки 0,0930 га, кадастровий номер :02:012:0176, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва. Право власності на земельну ділянку набув на підставі договору дарування від 19.10.2019. Таким чином з 19.10.2019 та по сьогоднішній день ОСОБА_4 є титульним власником даної земельної ділянки.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 31.05.2021 по справі №522/18463/20, провадження №1-кс/522/4963/21 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено арешт на вищевказану земельну ділянку в рамках кримінального провадження №0003046 від 08.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Про існування арешту на майно ОСОБА_4 дізнався 28.08.2021, коли він звернувся до нотаріуса, бажаючи здійснити правочин щодо належного йому на праві власності нерухомого майна.
В матеріалах клопотання про арешт майна на досудовому розслідуванні не міститься постанови слідчого про приєднання до справи в якості речового доказу в порядку ст.ст.98, 100 КПК України вищевказаної земельної ділянки. Тобто, згідно ухвали слідчого судді від 31.05.2021, на майно накладено арешт із метою збереження його як речового доказу, однак у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо визнання такого майна речовим доказом, або взагалі таке майно не містить ознак, які б відповідали ч.1 ст.98 КПК та не є речовим доказом.
З матеріалів кримінального провадження, наданих до клопотання про арешт майна не вбачається, що відносно майна ОСОБА_4 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна саме ОСОБА_4 .
Як свідчать матеріали справи, відносно ОСОБА_4 відомості до ЄРДР органом досудового розслідування не вносилися, та йому не повідомлялося про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, ОСОБА_4 не є підозрюваним чи обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, та взагалі не має будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні.
Крім цього, з моменту арешту майна пройшло майже 3 місяці, підозра нікому не пред`явлена, та кримінальне провадження розслідується з 08.10.2020.
На думку власника майна, у органу досудового розслідування відсутня необхідність в накладенні арешту на зазначену земельну ділянку, у зв`язку з чим заявник звернувся з клопотанням про його скасування.
Власник майна та його представник в судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши сторін, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

З клопотання власника майна вбачається, що 19.10.2019 на підставі договору дарування ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки 0,0930 га, кадастровий номер :02:012:0176, та по сьогоднішній день є власником даної земельної ділянки.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 31.05.2021 в рамках кримінального провадження №0003046 від 08.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України накладено арешт на вищезазначену земельну ділянку.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що вони не містять постанови слідчого про приєднання до справи в якості речового доказу в порядку ст.ст.98, 100 КПК України вищевказаної земельної ділянки.
Крім того, не вбачається, що відносно майна ОСОБА_4 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна саме ОСОБА_4 .
Слід зазначити, що відносно ОСОБА_4 відомості до ЄРДР органом досудового розслідування не вносилися, та йому не повідомлялося про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, ОСОБА_4 не є підозрюваним чи обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, та взагалі не має будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні.
Крім цього, з моменту арешту майна минуло майже 4 місяці, підозру не пред`явлено жодній особі, при цьому кримінальне провадження розслідується з 08.10.2020, тобто майже 1 рік.
Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 31.05.2021 з об`єкта нерухомості у вигляді земельної ділянки площею 0,0930 га, кадастровий номер :02:012:0176, за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні №0003046.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
20.09.2021