Провадження № 11-сс/4808/19/22
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 невідкладно внести відомості про вчинення кримінального злочину, стосовно Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_9 , які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, до ЄРДР на підставі його заяви та розпочати за цією заявою досудове розслідування.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Зокрема зазначає, що він звернувся до заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 із заявою про вчинення Міністром охорони здоров`я України ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України. Дана заява була одержана та зареєстрована управлінням поліції 10.12.2021 року. У вказаній заяві він повідомив про вчинення злочину, назвав прізвище і посаду правопорушника, вказав правову кваліфікацію злочину із зазначенням частини та статті КК України, тобто вказав усі, передбачені ч.5 ст. 214 КК України відомості, необхідні для внесення їх до ЄРДР. Проте, відомості до ЄРДР за його заявою не були внесені, а лише скеровано супровідним листом від 16.12.2021 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Львіа, відповідно до п.1 ч.4 ст. 216 КПК України, без попереднього внесення відомостей до ЄРДР. Вважає, що заступником начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про злочин прямо заборонені ст. 214 КПК України.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини неприбуття не повідомив, заяв про розгляд провадження за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, частиною 1 ст. 214 КПК України не передбачено обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України, або містять явно недостовірну інформацію, яка потребує додаткової перевірки.

Колегія суддів вважає, що повідомлення про злочин повинно мати посилання на реальні події, не містити характер припущення та не порушувати право інших осіб на захист своїх інтересів від безпідставного звинувачення у вчиненні злочину до якого вони явно не причетні.

При цьому, особа яка стверджує про вчинення правопорушення повинна бути в установленому законом порядку повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, оскільки повинна відповідально ставитись до своїх дій та знати про можливість настання для неї певних негативних правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Встановлення законодавцем вимоги щодо невідкладного внесення відомостей про вчинення злочину має на меті забезпечення проведення невідкладних слідчих дій, які дозволять в межах відкритого кримінального провадження належним чином та у встановлений законом спосіб отримати наявні докази, отримання яких в подальшому може бути неможливим.

За таких обставин необхідно прийти до висновку, що у разі наявності особливого суб`єкта злочину, за відсутності необхідності проводити невідкладні слідчі дії, питання про достатність даних щодо внесення відомостей в ЄРДР повинно бути вирішено компетентним органом, який в подальшому буде подоводити досудове розслідування відповідного кримінального провадження.

Відповідно до діючого кримінального процесуального закону права особливого суб`єкта злочину захищаються встановленням особливого порядку проведення досудового розслідування та визначенням певного компетентного органу, який за законом має право проводити досудове розслідування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що за наявності особливого суб`єкту злочину, дії органу досудового розслідування про направлення повідомлення про злочин відповідному компетентному органу, який за законом зобов`язаний проводити досудове розслідування відповідають принципу верховенства права, оскільки забезпечують необхідний баланс між правом на звернення з відповідним повідомленням про злочин та правом на захист своїх інтересів в межах кримінального провадження, яке розслідується компетентним органом.

Так, положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Директором Бюро економічної безпеки України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Колегія суддів вважає, що вищевказаний порядок вирішення питання про наявність ознак кримінального правопорушення та достатність інформації щодо внесення відомостей в ЄРДР забезпечує право заявника на належну перевірку його повідомлення про злочин, компетентним органом.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 10 грудня 2021 року звернувся до заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 із заявою про вчинення Міністром охорони здоров`я України ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України.

23 грудня 2021 року ОСОБА_7 подав до суду скаргу на бездіяльність заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 10.12.2021 року про вчинене кримінальне правопорушення.

З долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що 16 грудня 2021 року заступником начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 було повідомлено ОСОБА_7 про те, що його звернення від 10.12.2021 року про можливе вчинення службового підроблення Міністром охорони здоров`я України ОСОБА_9 розглянуто та, у відповідності до ч.4 ст. 216 КПК України, направлено до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, для прийняття рішення згідно ст. 214 КПК України.

Вищевказане свідчить про те, що заступником начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 не було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР , а були вчинені певні дії щодо забезпечення розгляду заяви ОСОБА_7 від 10 грудня 2021 року компетентним органом, який за законом має право здійснювати відповідне досудове розслідування кримінального правопорушення. Зокрема, вищевказані обставини свідчать про те, що на даний час заява ОСОБА_7 про вчинення службового підроблення Міністром охорони здоров`я України ОСОБА_9 знаходиться на розгляді в ТУ ДБР, розташованому у місті Львові. Проте заявник маючи реальну можливості самостійно дізнатися про хід та результат розгляду його заяви ТУ ДБР, подав до суду скаргу на бездіяльність заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , тобто слідчого органу, який в даному випадку не компетентний проводити перевірку його повідомлення про злочин. Водночас, під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 не надав відомостей про результати розгляду його заяви від 10 грудня 2021 року ТУ ДБР, розташованим у місті Львові.

Зокрема, відсутня необхідність у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР, які вже внесені до вказаного реєстру та відповідно до яких вже проводиться досудове розслідування компетентним органом.

Колегія суддів вважає, що направлення повідомлення про злочин для його розгляду компетентним органом, який за законом має право проводити відповідне досудове розслідування кримінального правопорушення відповідає вимогам верховенства права та спрямовано на вирішення питання про необхідність внесення відомостей про злочин до ЄРДР у встановленому законом порядку компетентним органом.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_7 , та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5