справа № 699/1098/20
провадження № 1-кп/691/260/21
УХВАЛА

01 грудня 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище судове засідання по матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні, 01.12.2021 року, прокурор підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , подане ним через канцелярію суду. В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 13.08.2021 року, але на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник та переховувався від органів поліції до моменту його затримання, за цей час встиг позбутися знаряддя скоєння злочину, інших речей та предметів, які мали значення для встановлення всіх обставин, позбувся автомобіля, яким незаконно заволодів після вбивства ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників події, продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, був знайомий з свідками у вказаному кримінальному провадженні, це дає підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, що перешкоджатиме об`єктивному розгляду кримінального провадження.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 ніде згідно матеріалів провадження офіційно не працевлаштований, за весь час досудового розслідування, стороною захисту не було надано жодних документів, на підтвердження слів ОСОБА_6 про його місце роботи, зокрема, відповідно до цивільно-правової угоди № 25, яку захисник підозрюваного надав під час судового розгляду минулого клопотання про продовження строків тримання під вартою, ОСОБА_6 працевлаштований в ПП «Експертно-технічний центр» з 01.07.2020 року, тобто після вчинення злочину, де пропрацював фактично 5 днів, до моменту оголошення йому підозри та затримання, а тому не має жодного джерела доходів, перебуваючи на волі, може не з`являтися до слідчих органів та виїхати на заробітки, тісними соціальними зв`язками не пов`язаний, офіційно неодружений, офіційно має двох малолітніх дітей від першого шлюбу, проте вони не перебувають на його утриманні, про це свідчать покази його колишньої дружини - ОСОБА_8 , а також дані з витягу Єдиного реєстру боржників та довідки Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси, відповідно до яких, ОСОБА_6 має заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей з 2013 року, також, зважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до відповідальності, був судимий за вчинення корисливих злочинів, хоча дані судимості вже зняті і погашені, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, тому під страхом покарання, яке йому загрожує у відповідності до ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, може переховуватися від правоохоронних органів та суду.

Зважаючи на характер вчиненого злочину, а саме при яких обставинах, з якою жорстокістю, зухвалістю та цинізмом було скоєно вбивство ОСОБА_7 , сторона обвинувачення, вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки ОСОБА_6 .

До того ж, під час перебування ОСОБА_6 на цілодобовому домашньому арешті, відповідно до ухвали Лисянського районного суду Черкаської області, в період часу з 12.08.2020 року по 08.09.2020 року, останній неодноразово порушував обраний йому запобіжний захід, а саме, двічі зривав проведення йому призначеної психіатричної експертизи, куди не прибував без поважних причин, не повідомивши слідчого та прокурора, ліг у лікарню, на телефонні дзвінки в той момент не відповідав, як потім з`ясувалося, ОСОБА_6 симулював погіршення стану свого здоров`я, щоб затягнути слідство, про це свідчить виписка з лікарні, відповідно до якої він пробув у відділенні всього 15 хвилин, тобто поступив та був виписаний, у зв`язку із не підтвердженням діагнозу.

Щодо стану свого здоров`я, на теперішній час, немає ніяких даних, про те, що ОСОБА_6 , не може утримуватися в СІЗО. Всі надані стороною захисту виписки та медичні документи, датовані 2013-2016 роками, в більш недавніх медичних документах, зокрема за 2020 рік, в дослідженнях УЗД, інших медичних аналізах та виписках, всі показники в межах норми, показань до радикальних методів лікування, таких як оперативне втручання та інше не має, окрім періодичного прийому медикаментів.

Також слід врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини, вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 183 КПК України та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Посилаючись на вищенаведене, просив задоволити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 діб.

Обвинувачений щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу заперечував, зазначив, що воно є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам.

Захисник заперечував щодо заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 та просив відмовити у його задоволенні. При цьому заявив клопотання, згідно якого просив змінити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що клопотання подане прокурором без доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як того вимагає закон. При цьому, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначив, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав до його застосування без установлення їх наявності і обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог Конвенції. Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, установленими учасниками судового провадження.

Також просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, зазначивши, що той хворіє на хронічну хворобу нирок, в зв`язку з чим неодноразово звертався до адміністрації ІТТ та до суду з цього приводу та згідно довідки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.08.2021 року ОСОБА_6 перебував на обстеженні, згідно якого останньому було рекомендовано стаціонарне дообстеження. Посилаючись на вищенаведене та на практику ЄСПЛ просив відмовити у клопотанні прокурора та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Крім цього, в разі відмови в його клопотанні, просив суд надати дозвіл на поміщення ОСОБА_6 для проведення стаціонарного обстеження до закладу охорони здоров`я, з урахуванням відповідних обмежень.

Представник потерпілих ОСОБА_4 , підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, представника потерпілих, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши заявлені клопотання прокурора та захисника, суд дійшов до наступного.

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30.12.2020 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.02.2021 року, включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22.02.2021 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.04.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 20.04.2021 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.06.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15.06.2021 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.08.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2021 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.10.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 04.10.2021 року відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.12.2021 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За нормами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні, а також не спростовані захисником та обвинуваченим, вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто останній об`єктивно підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 даної статті, а сторона захисту не назвала та не надала переконливих доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання, зменшилися чи взагалі перестали існувати.

При розгляді клопотання, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засудженим за корисливі злочини, чого він сам не заперечував. Такі його дії вказують на те, що останній на шлях виправлення не ставав, незважаючи на покарання, продовжував з часом вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що він може продовжувати вчиняти нові злочини.

Суд, також бере до уваги те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є особливо тяжким, пов`язаний із застосуванням насильства, яке призвело до загибелі людини та враховує, що ОСОБА_6 не повідомив швидку допомогу та правоохоронні органи про нанесені потерпілому тілесні ушкодження, з місця події зник і був затриманий працівниками поліції лише через деякий час, що вказує на те, що останній може переховуватись від суду.

Таким чином, враховуючи все вище викладене та те, що обставини по справі з часу попереднього продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів; неодноразово був засуджений за корисливі злочини, що дає підстави вважати, що останній схильний до скоєння злочинів, може продовжувати злочинну діяльність, а також з метою уникнення покарання, може ухилитися від суду, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для скасування обраного чи обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо хронічної хвороби нирок обвинуваченого, на яку захисник посилався, як на одну з підстав зміни обвинуваченому запобіжного заходу, то згідно наданих раніше медичних документів, останні з яких датуються червнем серпнем 2020 року, ОСОБА_6 дійсно страждає на хронічну хворобу нирок, проте з них не вбачається, що на даний час хвороба на стадії загострення та останній потребує негайного лікування, як не вбачається і те, що дане захворювання виключає можливість перебування обвинуваченого в умовах ІТТ. Щодо довідки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.08.2021 року, наданої захисником, згідно якої ОСОБА_6 перебував на обстеженні у зазначеному закладі 4 години та останньому з незрозумілим діагнозом (нечитабельний почерк лікаря) було рекомендовано: «…показано стац. дообстеження…» то суд бере її до уваги, як доказ наявності певного захворювання у ОСОБА_6 , проте, вважає, що зазначене захворювання не виключає можливість перебування останнього в умовах ІТТ. Крім того, вказана довідка досліджувалася Черкаським апеляційним судом при оскарженні стороною захисту попередньої ухвали суду щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визнана такою, що не дає підстав для звільнення останнього з під варти. При цьому, суд зазначає, що кожного разу на звернення обвинуваченого, суд сприяє йому в обстеженні в медичних закладах, шляхом надання дозволів на етапування з метою отримання медичної допомоги та відповідних консультацій. На даний час суду не надано жодного висновку медичної установи, який би категорично виключав можливість утримання ОСОБА_6 в умовах ІТТ.

В зв`язку з наведеним вище, враховуючи «застарілі» медичні документи щодо хвороби обвинуваченого та постійні посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , суд вважає, що клопотання захисника в частині надання можливості пройти обвинуваченому обстеження в медичній установі, підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 183 КПК, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненому із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав клопотання захисника щодо зміни діючого запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, до задоволення не підлягає.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 369-372, 394, 395 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Лисянського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно неодруженого, офіційно працевлаштованого за цивільно-правовою угодою № 25 на посаді двірника в ПП «Експертно- технічний центр», за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 585 з 01.07.2020 року, де фактично працював по 07.07.2020 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 29.01.2022 року включно, без можливості внесення застави з подальшим його утриманням в ІТТ № 1 ГУНП в Черкаській області (вул. Чорновола, 249/1, м. Черкаси).

У задоволенні клопотання захисника про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, - відмовити

Задоволити клопотання захисника щодо медичного обстеження обвинуваченого та надати дозвіл адміністрації ІТТ № 1 ГУНП в Черкаській області та конвою РКС ГУНП у Черкаській області на вивезення та конвоювання ОСОБА_6 для проведення стаціонарного обстеження до закладу охорони здоров`я, з урахуванням відповідних обмежень (конвоювання, забезпечення охорони, тощо).

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_6 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1