ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/3410/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 31.12.2021 року, визначено обвинуваченим заставу в розмірі, що складає 1 022 970 гривень.
Захисники обвинувачених, не погоджуючись з ухвалою суду, подали апеляційні скарги.
Адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 з визначенням застави скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клоптання прокурора в цій частині відмовити повністю. Обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19.00 до 08.00 години, покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки. Зазначає, що обвинувальний акт був складений та переданий до суду поза межами строків досудового розслідування. 14.09.2021 року обвинуваченому було повідомлено про зміну підозри, завершення досудового розслідування та надано стороні захисту доступ до матеріалів. Постановою прокурора строк досудового розслідування був визначений до 18.09.2021 року. Ознайомлення з матеріалами було здійснено за один день 14.09.2021 року. Саме до 18.09.2021 року мав бути складений обвинувальний акт та направлений до суду. Лише 05.10.2021 року тобто поза межами строків досудового розслідування слідчим складено. Підписано та затверджено обвинувальний акт, який до суду надійшов 06.10.2021 року. При цьому слідчим суддею від 15.09.2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого був продовжений до 13.11.2021 року, але в межах строків досудового розслідування. Вважає, що з 19.09.2021 року обвинувачений тримається під вартою незаконно та мав бути звільнений. Прокурор не мав права подавати клопотання про продовження строку тримання під вартою, який вже фактично пройшов. Суд самостійно обрав запобіжний захід, клопотання про обрання запобіжного заходу не було. Ризики на час підготовчого судового засідання значно зменшилися, докази зібрані, обвинувачений не має можливості приховувати чи спотворювати їх, завершені слідчі дії. Визначений розмір застави значно перевищує максимальний розмір без наведення конкретних підстав. Не було вивчено і не взято до уваги майновий стан обвинуваченого. Обвинувачений раніше не судимий, є уродженцем Харківської області, має батьків похилого віку, які мають інвалідність другої та третьої групи, хоч офіційно і не був працевлаштований, але допомагав батьку у здійсненні підприємницької діяльності.
Адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити нову, якою обвинуваченому обрати домашній арешт з 22.00 до 06.00 години, який відбувати за місцем проживання в м. Черкаси, покласти на обвинуваченого визначені обов`язки, ОСОБА_8 з-під варти звільнити.
Зазначає, що обвинувачений раніше не засуджений, має постійне місце проживання, трьох дітей, дружину, які залишені без належного утримання. Дружина перебуває в декретній відпустці. Обвинувачений проживає в м. Черкаси, потерпілі в м. Харків, а тому він не може здійснювати на них вплив. Суд продовжив дію запобіжного заходу без урахування обгрунтованості підозри, встановивши непомірний розмір застави, всі слідчі дії завершені. Обвинувачений офіційно працевлаштований, має на утриманні матір похилого віку. В судовому засіданні 02.11.2021 року захисником було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження. Посилається на положення п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, яка передбачає в будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинувачених, які просили задовольнити апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 (в редакції до 03.09.2020), ч. 3 ст. 289 КК України.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 289 (в редакції до 03.09.2020), ч. 3 ст. 289 КК України.
Суд першої інстанції встановив, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні і такі висновки суду не є безпідставними, враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення та дані, що характеризують обвинувачених.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Згідно клопотання сторони обвинувачення ОСОБА_8 16.04.2016 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, в подальшому розгляд клопотання про застосування до нього запобіжного заходу було призначено на 20.04.2016 року, однак підозрюваний після звільнення з-під варти зник, у судове засідання не з`явився. Останній був оголошений у розшук постановою слідчого від 25.04.2016 року. У зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_8 24.04.2021 року досудове розслідування було відновлено. ОСОБА_8 є уродженцем м. Суми, проживав в м. Черкаси, інкриміновані злочини були вчинені в м. Харкові.
ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України було повідомлено 20.01.2017 року та вручено в.о. голови Старовірівської селищної ради Шевченківського району Харківської області. Під час досудового розслідування, як зазначається у клопотанні прокурора, місцезнаходження підозрюваного було невідоме та 25.01.2017 року його було оголошено у розшук. Станом на 15.03.2018 року перебував у міжнародному розшуку. 24.04.2021 року у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_9 досудове розслідування було відновлено.
Враховуючи наведене, висновки сторони обвинувачення та суду про можливість обвинувачених переховуватися, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інші кримінальні правопорушення не є безпідставними. З огляду на те, що питання щодо запобіжного заходу було вирішене в підготовчому судовому засіданні та судовий розгляд ще не розпочато, свідки та потерпілі судом безпосередньо ще не були допитані, вмотивованим є твердження щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилання захисників на те, що обвинувальний акт надійшов до суду поза межами строків досудового розслідування в даному випадку не спростовують обгрунтованості прийнятого судом рішення. Колегія суддів звертає увагу, що предметом апеляційного перегляду є ухвала суду про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена в підготовчому судовому засіданні, а тому вказівка на положення ст. 417 КПК України, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції при встановленні обставин, передбачених ст. 284 КПК України, є безпідставною. Крім того, як вбачається з додатків до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 клопотання про закриття кримінального провадження було подане до місцевого суду та на час звернення з апеляційною скаргою не було розглянуто. Відповідно до ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
У розумінні положень вказаної статті апеляційний суд перевіряє наявність чи відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.
Та обставина, що суд за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою прийняв рішення про обрання запобіжного заходу, не є істотним порушенням, окільки як для обрання так і для продовження запобіжного заходу необхідно встановити наявність ризиків і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. В даному випадку суд керувався положеннями ст. 315 КПК України, які визначають можливість в підготовчому судовому засіданні обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід. Враховуючи, що наявність ризиків та неможливість обрання іншого запобіжного заходу судом перевірена та встановлена, рішення суду про застосування до обвинувачених такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою за таких умов є обгрунтованим. Колегія суддів не вбачає підстав вважати невмотивованим висновок суду щодо визначеного розміру застави. Враховуючи обставини вчинення злочинів, розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а також доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 користується транспортними засобами «Преміум класу», ОСОБА_9 користується автомобілями «Mazda 3», « HONDA CIVIK», визначений судом розмір застави не є безпідставним.
Доводи захисників про те, що обвинувачені мають родини, у ОСОБА_8 є троє дітей, дружина, матір похилого віку, заслуговують на увагу. Разом з тим, можливість вчинення обвинуваченими дій, передбачених ст. 177 КПК України, об`єктивно вбачається з наданих суду матеріалів. Перебування обвинувачених під домашнім арештом, про що просять захисники, не сприятиме забезпеченню судового розгляду, з огляду на обсяг пред`явленого обвинувачення, кількість потерпілих, тяжкість вчиненого. Застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених, у зв`язку із чим апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційних вимог. Ухвала суду є вмотивованою та обгрунтованою.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді