УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , 15 листопада 2021 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що 21 грудня 2020 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва постановлено ухвалу, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 80,8 кв.м., в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_5 , що належить на праві власності ОСОБА_6 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення щодо майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме сильнодіючих засобів та психотропних речовин, їх аналогів, чи прекурсорів, отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, їх аналогів, чи прекурсорі, їх обладнання, що можуть слугувати для виготовлення наркотичних засобів ти психотропних речовин, в тому числі лабораторного приладдя, в іншій частині клопотання було відмовлено.

Натомість не зважаючи на пряму заборону працівникам поліції вилучати речі, на які була пряма заборона на їх вилучення, було вилучено особисті речі та грошові кошти, які належать ОСОБА_5 , та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

20.01.2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора 2-го відділу Київської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , в якому ставилось питання про накладання арешту, з метою збереження речових доказів, яке було тимчасово вилучене 22 грудня 2020 року в ході проведення обшуку в приміщенні №8, що розташовано за адресою: м. Київ, вул. Ділова 1/2, а саме на: 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США.

Під час розгляду клопотання про арешт майна, в судовому засіданні ОСОБА_8 , та його представником адвокатом ОСОБА_3 , були надані змістовні пояснення щодо походження грошових коштів, а саме, під час судового засідання ОСОБА_5 пояснив, що кошти які були вилучені під час обушку належать на праві власності йому та його брату ОСОБА_9 , дані кошти йому та його брату надала для користування його родина, а саме батько ОСОБА_10 , який більше двадцяти років займається підприємницькою діяльністю та є одним із засновників ТОВ «АЛКОМ» та постійно проживає в м. Дніпро.

25 січня 2021 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора 2-го відділу Київської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, зокрема, на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США.

Підставою для накладення арешту на майно було твердження про незаконність походження вказаних грошових коштів, а також те, що вказані грошові кошти мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Однак, на думку заявника, арешт на вищевказане майно було накладено необґрунтовано, з огляду на те, що грошові кошти на законних підставах належать ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними документами. Такі відомості були відомі прокурору на момент звернення до суду з клопотанням про арешт майна, однак були ним проігноровані, як були проігноровані і слідчим суддею. Отже, ні прокурором, ні слідчим суддею, не визначено, яке саме доказове значення у кримінальному провадженні містять грошові кошти, які належать ОСОБА_5 . Заявник вказує про те, що грошові кошти ОСОБА_5 здобуті в законний спосіб і не мають жодного відношення до кримінального провадження №0000286. При цьому, з дня накладення арешту на майно ОСОБА_5 , з ним не проводилося жодної слідчої дії, не проводився його допит, про підозру жодній особі, в тому числі ОСОБА_5 не повідомлено. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження обмежує ОСОБА_5 , як власника майна, у можливості користуватися своїм майном. На підставі наведеного, арешт, накладений на грошові кошти ОСОБА_5 , заявник адвокат ОСОБА_3 вважає таким, що підлягає скасуванню.

Заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо скасування арешту майна. Разом з тим, вказав, що обставини досудового розслідування кримінального провадження йому невідомі.

Разом з тим, до початку судового засідання, прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 через канцелярію суду подано письмове заперечення, згідно якого останній зазначає, що вилучені грошові кошти були предметом кримінально-протиправних дій та набуті внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вислухавши думку заявника, слідчого, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000286 від 23.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

25 січня 2021 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора 2-го відділу Київської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, зокрема, на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, які було виявлено та вилучено за адресою: м. Київ, вул. Ділова 1/2, приміщення №8 група приміщень 8, площею 80,8 кв.м.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на грошові кошти у сумі в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США накладався з огляду на те, що вилучені речі підпадають під ознаки ст.98 КПК України, тобто мають ознаки речових доказів, оскільки останні є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, доходами від нього та зберегли на собі його сліди.

Проте, для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

В той же час, дослідивши матеріали, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, яке 22.12.2020 було вилучене під час обшуку, а саме грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, слідчим суддею не отримано даних на підтвердження того, що вказані речі відповідають критеріям ст.98 КПК України.

Водночас, слідчим та прокурором додаткових доказів чи документів, які б свідчили про те, що грошові кошти у сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США були набуті злочинним шляхом, в результаті вчинення кримінального правопорушення чи мають відношення до кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, слідчому судді не надано.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, слід звернути увагу й на те, що представником власника майна до матеріалів клопотання долучено документи на підтвердження законності походження грошових коштів ОСОБА_5 , а саме копію довідки про наявність рахунків в АТ «Таскомбанк від 12.06.2018 року за Вих. № 10/560.

Водночас необхідно зазначити про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000286 здійснюється з 23.03.2020, арешт на грошові кошти ОСОБА_5 накладено 25.01.2021. Тобто з моменту накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_5 пройшов досить значний проміжок часу, а тому слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Крім того, представником власника майна зазначено про те, що станом на день розгляду вказаного клопотання, жодних слідчих дій щодо ОСОБА_5 не проводилось, відносно нього не приймалось рішень щодо процесуального статусу.

Також, слідчому судді не надано і доказів, які б свідчили про наявність незаконної кримінально-караної діяльності ОСОБА_5 з іншими особами, чи щодо оголошення про підозру будь-кому з осіб, здійснення будь-яких процесуальних дій тощо, що могло б свідчити про необхідність збереження арешту з метою конфіскації майна чи відшкодування завданої шкоди, спеціальної конфіскації.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

А тому, аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також не доведеність факту використання вилучених в ході обшуку 22.12.2020 грошових коштів у сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту грошових коштів у сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, які були виявлені та вилучені в ході обшуку 22.12.2020, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання, та заявником адвокатом ОСОБА_3 в судовому засіданні. Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_5 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000286 від 23.03.2020, на майно, а саме на грошові кошти у розмірі:

-250 Євро;

-150 гривень;

-76 452 доларів США,

виявлене та вилучене під час проведення обшуку у приміщенні №8, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 1/2.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 22 грудня 2021 року о 08 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1