н/п 1-кс/953/9328/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11 лютого 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, має на утримані малолітню дитину, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.09.2021 до суду надійшло клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11.02.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що в провадженні Харківського РУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11 лютого 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.190 КК України.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що він у невстановлений день, час та місці, діючі за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, розділивши між собою злочинні ролі щодо вчинення злочину, діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи про те, що права на майно підлягають обов`язковій державній реєстрації у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вирішили незаконно заволодіти житловою квартирою, а саме зареєструвати право власності на майно на підставну особу, шляхом обману та з використанням завідомо підроблених документів, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Так, приблизно влітку 2017 року ОСОБА_7 за невідомих обставин дізнавшись про те, що мешканці квартири АДРЕСА_4 мають заборгованість за комунальну плату, переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання незаконної матеріальної вигоди в цілях особистого збагачення, за рахунок незаконного заволодіння нерухомим майном вирішив заволодіти чужим майном, а саме житловою квартирою: за адресою: АДРЕСА_3 із використанням недостовірних та підроблених документів провести реєстрацію вказаної квартири як об`єкта права власності, після чого в подальшому продати її добросовісному набувачу, як житлову квартиру, достовірно знаючи, що вказана квартира є неприватизованою та відповідно до ордеру виконавчого комітету Орджонікідзівськокої районної Ради народних депутатів України м. Харкова №80219 від 30.03.1984 року була видана ОСОБА_8 , а після цього рішенням виконавчого комітету Московської ради народних депутатів м.Харкова №104/73 від 01.06.1999 була надана ОСОБА_9 .
Слідчий вказує, що ОСОБА_7 почав підшукувати інформацію про осіб, які перебувають у скрутному матеріальному становищі з метою їх подальшого використання для укладання фіктивних угод та незаконної перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 . Так, з цією метою, ОСОБА_7 в листопаді 2020 року познайомився з ОСОБА_10 та за грошову винагороду запропонував останньому прийняти участь в якості фіктивного продавця квартири АДРЕСА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 ні якого відношення до цієї квартири немає, ввівши його в оману про законність майбутніх дій. Після того, як ОСОБА_10 погодився за матеріальну винагороду виступити в якості фіктивного продавця квартири, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_4 є неприватизованою, для створення нібито правових підстав для подальшої перереєстрації права власності, усвідомлюючи, що для отримання права на чуже майно необхідний правовстановлюючий документ, який у подальшому надасть змогу перереєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_4 на іншу особу, використовуючи як спосіб подальшого введення в оману нотаріуса при подальшій перереєстрації право власності на квартиру із залученням невстановленої органом досудового розслідування особи виготовили підроблений бланк договору відчуження чужого майна, а саме договір купівлі-продажу ВАВ №616665 від 29.10.2002 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_11 , відповідно до якого ОСОБА_12 , передає у власність ОСОБА_10 житлову квартиру АДРЕСА_4 .
Тим самим, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою з метою подальшого введення в оману нотаріуса створив нібито правові підстави для подальшої перереєстрації права власності квартири АДРЕСА_4 , використовуючи при цьому підроблений бланк в якому міститься зміст іншого договору.
Крім того, ОСОБА_7 підібрав раніше йому знайому ОСОБА_13 , яка перебувала у скрутному матеріальному становищі та запропонував їй за грошову винагороду виступити в якості фіктивного покупця квартири АДРЕСА_4 , ввівши її в оману щодо законності майбутніх дій. Приблизно, в середині грудня 2020 року ОСОБА_7 , розуміючи, що для посвідчення договору купівлі-продажу нотаріусу необхідно надати окрім інших правовстановлюючих документів, довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_7 , використовуючи як спосіб подальшого введення в оману нотаріуса із залученням невстановленої органом досудового розслідування особи виготовили недійсну довідку від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про наявність або відсутність інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна №1092297, відповідно до якої ОСОБА_10 , нібито є власником квартири АДРЕСА_4 для подальшого її надання нотаріусу з метою забезпечення посвідчення фіктивної угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 .
Так, 29.12.2020 приблизно о 16-00 годині ОСОБА_7 діючі за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи про те, що права на майно підлягають обов`язковій державній реєстрації у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» привів ОСОБА_10 , який мав виступав у ролі фіктивного продавця та ОСОБА_13 , яка виступала у ролі фіктивного покупця до нотаріуса ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_5 та безпосередньо перед проведенням угоди перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 , представившись спеціалістом з продажу нерухомості та використовуючи як спосіб введення в оману надав нотаріусу ОСОБА_14 фіктивні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_4 , а саме: договір купівлі-продажу ВАВ №616665 від 29.10.2002 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_11 , та довідку з КП «Харківське міське БТІ» щодо підтвердження права власності на квартиру за ОСОБА_10 №1092297, яка насправді не видавалась. Після отримання вищевказаних документів нотаріус, прийнявши їх за достовірні посвідчив договір купівлі продажу №НМР105414 від 29.12.2020 згідно якого ОСОБА_10 продав у власність ОСОБА_13 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ., та про що вніс відомості у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Внаслідок чого квартира за адресою: АДРЕСА_3 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_13 .
Слідчий зазначає, що своїми умисними діями ОСОБА_7 , діючі за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна незаконно заволодів квартирою АДРЕСА_4 , вартістю відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи №21391/24693 від 27.09.2021 766 432,00 гривень, внаслідок чого ОСОБА_7 звернув вищевказану квартиру на свою користь шляхом фіктивної реєстрації права власності на підставну особу ОСОБА_13 , завдавши територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради матеріальну шкоду в сумі 766 432,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, орган досудове розслідування вважає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом обману вчиненому за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах.
Крім того, слідчий вказує, що ОСОБА_7 підозрюєть у тому, що він у невстановлений день, час та місці, діючі за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, розділивши між собою злочинні ролі щодо вчинення злочину, діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи про те, що права на майно підлягають обов`язковій державній реєстрації у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вирішили незаконно заволодіти житловою квартирою, а саме зареєструвати право власності на майно на підставну особу, шляхом обману та з використанням завідомо підроблених документів, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 . Приблизно в грудні 2020 року ОСОБА_7 за невідомих обставин дізнавшись про те, що мешканка квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання незаконної матеріальної вигоди в цілях особистого збагачення, за рахунок незаконного заволодіння нерухомим майном, вирішив заволодіти чужим майном,а саме квартирою АДРЕСА_9 із використанням недостовірних та підроблених документів провести реєстрацію вказаної квартири як об`єкта права власності, після чого в подальшому продати її добросовісному набувачу, як житлову квартиру, достовірно знаючи, що вказана квартира є неприватизованою та померла ОСОБА_15 спадкоємців за законом чи заповітом не має, спадкові справи з часу відкриття спадщини не заведено та, що вищевказана квартира мала перейти у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради в порядку передбаченому положеннями ст. 1277 Цивільного кодексу України, як відумерла спадщина.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_7 почав підшукувати інформацію про осіб, які перебувають у скрутному матеріальному становищі з метою їх подальшого використання для укладання фіктивних угод та незаконної перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_9 . Так, з цією метою, ОСОБА_7 в листопаді 2020 року познайомився з ОСОБА_16 та за грошову винагороду запропонував останній прийняти участь в якості фіктивного продавця квартири АДРЕСА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_16 ні якого відношення до цієї квартири немає, ввівши її в оману про законність майбутніх дій. Після того, як ОСОБА_16 погодилась за матеріальну винагороду виступити в якості фіктивного продавця квартири, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_9 , є неприватизованою для створення нібито правових підстав для подальшої перереєстрації права власності, усвідомлюючи, що для отримання права на чуже майно необхідний правовстановлюючий документ, який у подальшому надасть змогу перереєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_9 на іншу особу, використовуючи як спосіб подальшого введення в оману нотаріуса при подальшій перереєстрації право власності на квартиру із залученням невстановленої органом досудового розслідування особи виготовили неіснуюче свідоцтво про право власності на житло від 14.05.2007 № НОМЕР_1 відповідно до якого квартира АДРЕСА_9 , належить ОСОБА_16 .
Слідчий вказує, що ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою з метою подальшого введення в оману нотаріуса створив нібито правові підстави для подальшої перереєстрації права власності квартири АДРЕСА_9 , використовуючи при цьому свідоцтво про право власності на житло, яке не існує.
Крім того, слідчий вказує, що ОСОБА_7 підібрав раніше йому знайому ОСОБА_13 , яка перебувала у скрутному матеріальному становищі та запропонував їй за грошову винагороду виступити в якості фіктивного покупця квартири АДРЕСА_9 . Приблизно, в середині грудня 2020 року ОСОБА_7 , розуміючи, що для посвідчення договору купівлі-продажу нотаріусу необхідно надати окрім інших правовстановлюючих документів, довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_7 , використовуючи як спосіб подальшого введення в оману нотаріуса із залученням невстановленої органом досудового розслідування особи виготовили недійсну довідку від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про наявність або відсутність інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна №1092447, для подальшого її надання нотаріусу з метою забезпечення посвідчення фіктивної угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 .
Так, 15.01.2021 приблизно о 16-30 годині ОСОБА_7 діючі повторно, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи про те, що права на майно підлягають обов`язковій державній реєстрації у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» привів ОСОБА_16 , яка мала виступати у ролі фіктивного продавця та ОСОБА_13 , яка виступала у ролі фіктивного покупця до нотаріуса ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_5 та безпосередньо перед проведенням угоди перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_9 використовуючи як спосіб введення в оману надав нотаріусу ОСОБА_14 фіктивні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_9 , а саме: свідоцтво про право власності на житло від 14.05.2007 № НОМЕР_1 , та довідку з КП «Харківське міське БТІ» щодо підтвердження права власності на квартиру за ОСОБА_16 №1092447, яка насправді не видавалась. Після отримання вищевказаних документів нотаріус, прийнявши їх за достовірні посвідчив договір купівлі продажу №НМР105429 від 15.01.2021 згідно якого ОСОБА_16 продала у власність ОСОБА_13 квартиру за адресою: АДРЕСА_6 та про що вніс відомості у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Внаслідок чого квартира АДРЕСА_6 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_13 .
Слідчий зазначає, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, діючі повторно, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна незаконно заволодів квартирою АДРЕСА_9 , вартістю відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи №21394/24692 від 27.09.2021 593 655,00 гривень, внаслідок чого ОСОБА_7 звернув вищевказану квартиру на свою користь шляхом фіктивної реєстрації права власності на підставну особу ОСОБА_13 , завдавши територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради матеріальну шкоду на 593 655,00 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом обману вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
У зв`язку з чим, 28.09.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах вчиненому повторно та у заволодінні чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах.
Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави. У зв`язку з тим, що в результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 спричинена матеріальна шкода в особливо великих розмірах, а саме 1360087 грн., що шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та з урахуванням майнового стану підозрюваного, сторона обвинувачення вважає, що розмір застави , визначений п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, тому необхідно визначити розмір застави у сумі 1 360 087 грн.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, сторона захисту просила врахувати особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні неповнолітнього сина та двох неповнолітніх дітей цивільної дружини. У зв`язку із цим сторона захисту прохала суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.
В провадженні Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 11.02.2021 за №0000413, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, в рамках якого подається дане клопотання.
28.09.2021 о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах вчиненому повторно та у заволодінні чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах.
Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, останній є осудною особою, який досяг 16-річного віку.
Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: даними, які містяться в заяві ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_12 , які містяться в протоколі допиту від 11.08.2021; даними, які містяться в Ордері №80219 від 30.03.1984, відповідно до якого ОСОБА_8 видано ордер на право отримання двокімнатної квартири загальною площею 30,09 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4 . Склад сім`ї: ОСОБА_8 наймач, ОСОБА_12 дружина, ОСОБА_9 син; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_12 від 11.08.2021; даними, які містяться в Договорі купівлі-продажу від 29.12.2020, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_14 , ОСОБА_10 передає у власність, а ОСОБА_13 приймає квартиру АДРЕСА_4 . Квартира є двокімнатною, загальною площею 49,7 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м.; даними, які містяться в Договорі купівлі-продажу квартири від 29.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 , ОСОБА_12 передала, а ОСОБА_10 прийняв у власність, належну ОСОБА_12 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 ; даними, які містяться в Довідці про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1092297 від 28.12.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений 29.10.2002 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , р.№6575; даними, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 29.12.2020 до нотаріуса щодо відсутності осіб, які мають право на користування квартирою; даними, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що він не перебуває у шлюбі; даними, які містяться в заяві ОСОБА_13 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що вона не перебуває у шлюбі; даними, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що об`єкти нерухомого майна ним не відчужувались; даними, які містяться у відповіді нотаріуса ОСОБА_11 від 04.03.2021 про те, що нею не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; даними, які містяться в листі КП «Харківське міське БТІ» від 02.09.2021 про те, що довідка про підтвердження права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 на запит нотаріуса не видавалась; даними, які містяться в ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2021, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2020 (реєстровий №635), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею; показаннями свідка ОСОБА_10 , які містяться в протоколі допиту від 12.08.2021; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_10 від 18.08.2021; показаннями свідка ОСОБА_14 , які містяться в протоколі допиту від 26.08.2021; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_14 від 26.08.2021; даними, які містяться в повідомленні ОСОБА_14 про скоєння злочину від 10.02.2021; даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 245004565 від 18.02.2021, відповідно до якої двокімнатна квартира загальною площею 49,7 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 635, виданий 29.12.2020, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14 ; даними, які містяться в листі КП «Харківське міське БТІ» від 04.03.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , не проводилась; даними, які містяться в довідці з виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.03.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , не проводилась; показаннями свідка ОСОБА_17 , які містяться в протоколі допиту від 06.07.2021; показаннями свідка ОСОБА_13 , які містяться в протоколі допиту від 03.08.2021; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_13 від 03.08.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_14 про вчинення злочину; даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252050508 від 09.04.2021, відповідно до якої однокімнатна квартира загальною площею 33,2 кв.м., житлова площа 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 на праві приватної власності належить ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 17, виданий 15.01.2021, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14 ; даними, які містяться в Договорі купівлі-продажу квартири від 15.01.2021, відповідно до якого ОСОБА_16 передає у власність, а ОСОБА_13 приймає квартиру АДРЕСА_9 , загальною площею 33,2 кв.м., житлова площа 16,6 кв.м.; даними, які містяться в довідці виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.05.2021 про те, що свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_16 не видавалось; даними, які містяться в Свідоцтві про право власності на житло від 14.05.2007, реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_16 дійсно має на праві приватної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 33,2 кв.м.; даними, які які містяться в Довідці про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1092447 від 12.01.2021, відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_6 на праві приватної власності належить ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2007, видане Вііділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департмаент економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р. № 5-03-217223; даними, які містяться в заяві ОСОБА_16 до нотаріуса щодо відсутності осіб, які мають право користування квартирою від 15.01.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_16 до нотаріуса про те, що квартира не є спільною сумісною власністю від 15.01.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_13 до нотаріуса про те, що вона не перебуває у шлюбі від 15.01.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_16 до нотаріуса про те, що продаж квартири нею здійснюється вперше від 15.01.2021; даними, які містяться в листі КП «Харківське міське БТІ» № 6660/0412/21 від 02.09.2021 про те, що реєстраційна справа на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , не складалась; даними, які містяться в листі КП «Харківське міське БТІ» № 3952/0412/21 від 17.05.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 за ОСОБА_16 не проводилась; показаннями свідка ОСОБА_18 , які містяться в протоколі допиту від 06.07.2021; показаннями свідка ОСОБА_16 , які містяться в протоколі допиту від 12.08.2021; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_16 від 18.08.2021; даними, які містяться у відповіді на доручення № 70/1-7313 від 15.09.2021 за підписом заступника начальника Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_19 , відповідно до якої, в ході досудового розслідуванні встановлено причетність до вказаних кримінальних правопорушень наступних громадян: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та користується транспортним засобом Ford Explorer, р.н. НОМЕР_2 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_10 ; даними, які містяться в протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео котроль особи від 26.08.2021 з відміткою «розсекречено.
Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України за викладених у клопотанні обставин.
Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами. Санкція частини 4 статті 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами.
Крім того, в межах розгляду даного клопотання встановлено, оскільки не заперечувалося підозрюваним, останній має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Слідча суддя зазначає, що наявність у підозрюваного паспорту громадянина України для виїзду за кордон підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування, оскільки за наявності такого документу можливість безперешкодно покинути територію України є вищою, ніж за відсутності нього. Вказане дає підстави слідчій судді вважати, що в ході подальшого досудового розслідування або судового розгляду справи, розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, підозрюваний може дійти висновку про доцільність переховування від органів досудового розслідування чи суду.
Доводи сторони захисту про відсутність такого ризику та долучені ними документи не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.
Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеними ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином за його необґрунтованістю стороною обвинувачення.
Слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з посиланням на те, що в провадженні Московському районному суду м.Харкова перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.190 та 358 КК України, без надання відповідного обвинувального вироку, є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:
- ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України: ч.3 ст.190 КК України є тяжким, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; ч.4 ст.190 КК України є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна,;

- дані щодо особи ОСОБА_7 , який раніше не судимий, разом з цим 08.04.2019 до ОСОБА_7 , як підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.3,190 ч.4, 190 ч.3 КК України, ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, розлучений, має на утримані малолітнього сина, офіційно ніде не працює, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору оренди від 18.06.2021, який укладений строком на 6 місців, тобто до 18.12.2021.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Сідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
З огляду на зазначене, те, що злочини, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_7 є проти власності, що спричинили матеріальні збитки в особливо великому розмірі, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, слідча суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.
При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Прокурор в судовому засідання прохав обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Слідча суддя не погоджується з розміром застави з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пункт 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину може бути застосований у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).
Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.
При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.
На переконання слідчої судді підозрюваному ОСОБА_7 слід визначити заставу у межах максимального розміру, визначеному п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 (2270 гривень х 300 = 681 000,00 грн.)
Зазначений розмір, з урахуванням майнового стану підозрюваного та вчинених ним в період з 2012 по даний час правочинів, пов`язаних з нерухомим майном, не є явно непомірним для нього. В той же час він є значним та, на думку слідчої судді, цілком здатним забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

При визначені розміру застави, слідчою суддею також враховано, що стороною обвинувачення не доведено виключні випадки які б давали можливість призначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а також те, що ухвалами слідчого судді, постановлених по даному кримінальному провадженні, накладено арешт на квартири, у заволодіння яких, шляхом обману, підозрюється ОСОБА_7 та ринкова вартість яких складає 1360 087,00 грн.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11 лютого 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування на 60 діб до 26 листопада 2021 року включно.
Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 (шістсот вісімдесят одна тисяча ) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному слідчою суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.
У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:
-прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, суду, на першу вимогу;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУДСА України коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Роз`яснити заставодавцю, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю, та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.
Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.
Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Зобов`язати начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_7 про взяття під варту останнього.
Встановити строк дії ухвали до 26.11.2021 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено 29.09.2021.

Слідча суддя ОСОБА_1