ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3140/21 Справа № 182/2880/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Нікополі Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Нікополі Дніпропетровської області, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Нікополь Дніпропетровської області, який фактично мешкає у АДРЕСА_6 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря - ОСОБА_12 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),
захисників - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 грудня 2021 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обставини провадження, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюються обвинувачені та дані про осіб останніх, посилався на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти. За цих обставин, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинувачених під вартою та неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків та тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою. Захисник зазначає, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та жодного разу не здійснив спроб впливу на інших учасників провадження. До того ж, обвинувачений не може знищити або спотворити речові докази, оскільки вони були вилучені під час проведення обшуків. На переконання захисника, до обвинуваченого можливо застосувати альтернативний запобіжний захід, а тому рішення суду є необґрунтованим.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги апелянт наводить доводи аналогічні тим, що викладені ним в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати.
Свої вимоги захисник обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків. Адвокат вважає, що ризик впливу на учасників провадження є необґрунтованим, оскільки останні проживають в іншому населеному пункті, а ризик переховування від суду малоймовірним, з огляду на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого. На переконання захисника, судом не доведено неможливість застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу та безпідставно враховано лише тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат вказує на відсутність доказів існування встановлених судом ризиків, на порушення строків звернення до суду з клопотанням, а також його невідповідність вимогам ст. 184 КПК України. Захисник вважає, що судом не доведено неможливість застосування щодо ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу та безпідставно враховано лише тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі прокурора згідно з його клопотанням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі в`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи водять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого вартою.
Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження оку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії передньої ухвали про тримання під вартою.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за № 0000541 за обвинуваченням, зокрема, щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 185 КК України.
25 жовтня 2021 року судом першої інстанції у судовому засіданні було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, в тому числі щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ..
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою.
Так, суд, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , які не мають постійного місця роботи та законних джерел доходів, дійшов висновку про продовження існування ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання, впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитувались, з метою зміни їхніх показів, тобто про існування ризиків, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявність у обвинувачених сім`ї не може слугувати підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як ризики не зменшилися у кримінальному провадженні та продовжують існувати.
При цьому, суд першої інстанції об`єктивно зазначив, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є недоведеним, оскільки прокурором він не обґрунтований.
Ураховуючи сукупність обставин, суд першої інстанції продовжив обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
З огляду на викладене, доводи скарг про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було продовжено застосування щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд, також, не убачає й підстав для застосування щодо обвинувачених, в інтересах яких подані апеляційні скарги стороною захисту більш м`якого запобіжного заходу, оскільки окрім як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, інший, не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків покладених на ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ..
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4