Справа № 308/7778/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/7778/21, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000824 від 06.06.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ужгородського району, села Р.Комарівці, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
18.12.2019 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Маневичського районного суду № 164/335/21 від 17.03.2021 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

29.05.2021 року біля 16 год. 30 хв. ОСОБА_3 умисно, повторно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, перебуваючи на території торгового ринку «ТОВ «Новий ринок» що за адресою м. Ужгород, вул. Бестужева, 5 а, біля торгового павільйону № 80, який належить ФОП ОСОБА_6 , звідки викрав три пари дитячого взуття, а саме дитячі сандалі «Сказка» R GR 26-31», вартістю 350 грн., сандалі дитячі « Сказка» R521731136, вартістю 450 грн. , пару босоніжок дитячих «ClibeeZ732pink 32-37» вартістю 400, 00 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1200,00 гривень..
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Вказав, що перебував на ринку «ТОВ «Новий ринок» в м. Ужгород, точної адреси не знає та з торгового павільйону викрав три пари дитячого взуття.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася. В матеріалах справи є її заява про розгляд справи без її участі. Претензій матеріального характеру не має.
Враховуючи, що потерпіла не була свідком вказаних подій, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за її відсутності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів та особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності , та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі та призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .
Початок строку відбування покарання засудженому слід рахувати з 18.06.2021 року, тобто з моменту фактичного затримання, який також є моментом початку відбування покарання за наведеним вище вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 року.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони не підлягають стягненню з обвинуваченого.
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 / три / роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, за який ОСОБА_3 засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 / чотири / роки і 2 / два / місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18.06.2021 року з 18 год. 50 хв.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, з дотриманням положень ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, в строк остаточно призначеного покарання за даним вироком, зарахувати ОСОБА_3 , покарання відбуте частково за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні не обирати.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-Оптичний диск Verbatim», CD-R700 MB 80 min» -залишити зберігати при матеріалах справи.

-Одну пару дитячих сандалі «Сказка» залишити в розпорядженні ОСОБА_6 , як власнику.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1