Справа № 451/1475/21
Провадження № 1-кп/451/265/21
ВИРОК
іменем України

26 жовтня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000093 від 06.09.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.03.2021 року за ст. 126 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

за участю прокурора, обвинуваченого

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи засудженим вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.03.2021 року до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та ознайомленим з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт, від призначеного покарання ухилився, а саме ОСОБА_3 - 24.05.2021 року повідомлено про вирок суду від 24.03.2021 року Радехівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що знаходиться за адресою: м.Радехів, вул. Лесі Українки, 33 Львівської області, а також роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за ч.2 ст.389 КК України та на підставі розпорядження № 222 від 25.05.2021 року прийнято на громадські роботи з 26.05.2021 року для відпрацювання 100 годин громадських робіт, відповідно до якого, початок терміну відбуття покарання у виді громадських робіт встановлено з 26.05.2021 року.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 у порушення вимог ст. ст. 9, 37,40 Кримінально-виконавчого кодексу України, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки, без поважних на те причин у червні 2021 року відпрацював 28 годин із запланованих 80 годин, у липні, серпні 2021 року не з`явився для складання графіку і відбування покарання, громадські роботи не відпрацював.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю, зазначив, що дійсно лише у червні 2021 року відпрацював 28 громадських робіт із 80 год.; в липні серпні 2021 року взагалі не відпрацьовував громадські роботи згідно графіку, бо мав проблеми із ногою; відділ пробації про проблеми із здоров`ям не повідомляв, довідки про стан здоров`я не подавав, погоджується з тим, що злегковажив і не відпрацював призначені йому громадські роботи; беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним проступку. Обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженим від відбування громадських робіт доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд не встановив. Зокрема, щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному проступку хоча і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому по обвинувальному акту, проте така обставина носить лише формальний характер, також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, розлучений.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.03.2021 р. ОСОБА_3 за ст. 126 ч.1 КК України засуджений до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Вказане покарання ОСОБА_3 не відбув. Невідбутий строк покарання становить 72 години громадських робіт, що відповідно до ст. 72 ч.1 п) 4 КК України із розрахунку одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт відповідає 9 дням арешту.

Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст.ст. 71,72 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат не має.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішуватимуться в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України до новообраного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.03.2021 року у виді 9 (дев`яти) днів арешту та відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (один) місяць 9 (днів) днів арешту.

Речовий доказ особову справу № 10/2021 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 13.09.2021 року визнана речовим доказом повернути до Радехівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_1