Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000506 щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2021 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання адвоката ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 38 днів, до 04.12.2021 включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , у певний період доби, зокрема, з 22.00 год. до 06.00 год., та, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, із покладенням обов`язків: з`являтись на виклик до слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 , інших слідчих, прокурорів, визначених у даному провадженні, а також до суду у попередньо визначений та погоджений час на протязі терміну розслідування кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це зазначену посадову особу; утриматись від спілкування зі свідками, експертами у вищевказаному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; не відлучатись з території Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності), щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності. Вказує, що стороною обвинувачення не доведена обґрунтованість підозри. Крім того, ставить під сумнів повноваження прокурорів та слідчого у вказаному кримінальному провадженні. Зауважує, що кримінальне провадження відкрите 31.08.2018, а підозра її підзахисному оголошена 05.10.2021, тобто 18-місячний строк досудового розслідування закінчився ще 29.02.2020. З огляду на наведене, просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили скасувати судове рішення, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 31 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України (Т.1 а.п.16-17).

05 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (Т.1 а.п.157-208).

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованість підозри стверджується рапортом про виявлення кримінального правопорушення (т.1 а.п.18-21), протоколами обшуків (т.1 а.п.32-73), копіями протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (т.1 а.п.78-119), довідкою від 06.07.2021 (т.1 а.п.156-162), копією акту ревізії № 03-24/06 (т.1 а.п.134-155), копією висновку експерта від 22.09.2021 (т.1 а.п.163-184).

Таким чином, вищенаведені докази зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.5 ст.191 КК України.

Крім того, вищенаведеними доказами у їх сукупності повністю спростовуються доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, при винесенні рішення слідчим суддею враховані усі обставини, передбачені ст.ст.177, 178, 194 КПК України.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що достатнім для запобігання доведеним слідчим та прокурором ризикам, а саме: можливостям ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, буде застосування до першого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання в певну пору доби та покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяковпроти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Тому, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, обставин вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкості, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Щодо тверджень захисника про те, що кримінальне провадження відкрите 31.08.2018, а підозра її підзахисному оголошена 05.10.2021, тобто після закінчення 18-місячного строку досудового розслідування, на думку апеляційного суду, вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

У суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення надані ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2020 про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_19 щодо продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на 18 місяців, тобто до 29 вересня 2021 року включно, та ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2021 про задоволення клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 щодо продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на 6 місяців.

Отже, строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні були продовжені ухвалами слідчих суддів, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 застосовано до 04.12.2021, в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, твердження апелянта про закінчення строків досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не знайшли свого підтвердження.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 подала клопотання про виключення з числа доказів у вказаному кримінальному провадженні як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, і визнання їх очевидно недопустимими, у порядку ст.ст.87, 89 КПК України, проте апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Положеннями ч.2 ст.89 КПК України передбачено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
А приписами п.24 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.
Згідно з п.22 ч.1 ст.3 КПК України, суд першої інстанції місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.30 КПК України, у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Правовий аналіз вищенаведених норм кримінального процесуального законодавства та положень глави 28 КПК України дає підстави дійти висновку, що судовий розгляд це встановленазакономсистемапроцесуальнихдій суду та учасниківкримінального провадження,послідовнепроведенняяких спрямоване на всебічне, повне і об`єктивне дослідження матеріалів кримінальних провадженьта постановлення законного,обґрунтованогота справедливогосудового рішення.
Тому слідчий суддя в розумінні положень п.22 ч.1 ст.3 та ст.30 КПК України не є судом першої інстанції, а до його повноважень належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому слідстві.
Положеннями ч.1 ст.94 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимо мості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У даному випадку приймається процесуальне рішення щодо застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування.
При цьому слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження усі докази у кримінальному провадженні сторонами не надаються, відповідно апеляційний суд не досліджує всіх обставин кримінального провадження.
Дослідження усіх обставин кримінального провадження відноситься до компетенції суду, який вирішує кримінальне провадження по суті після закінчення досудового розслідування.
Та й у своєму клопотанні захисник посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.1997 «Про посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина», у якій зазначено, що судам при розгляді кожної справи необхідно перевірити, чи були докази, якими органи досудового розслідування обґрунтовують винність особи у вчиненні кримінального правопорушення, одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні вироку.
Оскільки на даній стадії кримінального провадження не вирішується питання про винуватість чи не винуватість ОСОБА_7 , та не вирішується питання про ухвалення вироку, суд апеляційної інстанції позбавлений законної можливості визнавати докази у кримінальному провадженні недопустимими та вирішувати питання вини підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йому оголошено підозру.
Надані стороною обвинувачення докази, які долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, оцінюються судом з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу на стадії досудового розслідування.
Отже, з правового аналізу вказаних норм закону можна зробити висновок, що слідчий суддя і суд під час досудового розслідування не можуть вирішувати питання допустимості доказів, яке вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті кримінального провадження.
Також варто відмітити і приписи статті 198 КПК України, згідно з якими висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000506 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді