Справа № 589/3368/21
Провадження № 1-кп/589/232/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Собич, Шосткинського району, Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 18.07.2021 у вранішній час перебуваючи за межами вул. Новоселівка с. Собич Шосткинського району, Сумської області, почувши зауваження ОСОБА_5 з приводу випасання ним корів неподалік від її городу, та розгнівавшись на останню, вирішив її побити, після чого, скинувши з плечей рюкзак та тримаючи дерев`яну палицю в правій руці почав бігти до потерпілої а наздогнавши потерпілу, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , близько 07-00 годин 18.07.2021, ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою завдання тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, яку на той момент мав при собі, наніс нею два удари в ліву передню частину тулубу потерпілої ОСОБА_5 .

В наслідок злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді тупої закритої травми живота з розривом селезінки, гемоперетоніумом, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 118 від 10.08.2021, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

У судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив, що він, 18.07.2021 у вранішній час спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , гнали стадо корів на пасовище за с. Собич Шосткинського району, Сумської області. Коли вони, вигнали корів за межі вул. Новоселівка с. Собич ОСОБА_5 , почала кричати на них з приводу того0, що корова йшла до її городу. Це його розгнівало і він скинувши з плечей рюкзак та тримаючи дерев`яну палицю в правій руці побіг до потерпілої, а наздогнавши біля домоволодіння АДРЕСА_2 , тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, яку на той момент мав при собі, наніс нею два удари в ліву передню частину тулубу потерпілої ОСОБА_5 . Після першого удару остання впала на коліни, а він наніс ще один удар зверху. Потім його зупинила його співмешканка, після чого вони разом погнали корів далі. Щиро кається у вчиненому. Цивільний позов визнає в повному обсязі. Не спілкувався з потерпілою так як працівники поліції заборонили йому це робити. Вважає, що частинами зможе відшкодувати завдану потерпілій шкоду.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала пояснення обвинуваченого, та додатково пояснила, що бажає щоб він їй відшкодував в повному обсязі матеріальну шкоду у розмірі 7100 грн та моральну у розмірі 50 000грн. і вважає, що останньому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі. Але в судових дебатах, після виступу прокурора, який просив на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, підтримала останнього і зазначила, що згодна з думкою прокурора.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У ст. 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується,

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, кількість завданих потерпілому ударів , особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Суд звертає увагу, що за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо через вживання спиртних напоїв, однак суд критично ставиться до такого зауваження в характеристиці підсудного та не берм його до уваги, так як у судовому засіданні останній пояснив, що він перед їжею завжди вживає одну «чарку» спиртного, коли востаннє був в стані, алкогольного сп`яніння не пам`ятає. Суд зазначає, що таке вживання спиртного обвинуваченим не є зловживанням спиртними напоями, що підтверджується і довідкою про те, що останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, скарги до Собицького старостинського округу на нього не надходили.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин ,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України.

Разом з цим суд зважаючи на те, ОСОБА_4 скоїв злочин вперше, обставини та спосіб скоєння злочину : вчинив злочин на підґрунті образливих слів в його адресу від потерпілої під час зауваження з приводу випасу ним корів, кількість завданих ударів 2 удари, його посткримінальну поведінку: щиро розкаявся у вчиненому, сприяв слідству при розслідуванні злочину. Крім цього останній соціально адаптований : має постійне місце мешкання, веде домашнє господарство. Постійного місця роботи не має, але має тимчасові заробітки, підтримує зв`язки з повнолітньою донькою, має цивільну дружину. Після скоєння злочину в поле зору працівників поліції не потрапляв, хоч з того часу минув тривалий час. Намагався примиритися з потерпілою, але вона відмовилась з ним розмовляти. Повністю визнав заявлену потерпілою шкоду та має намір відшкодовувати її. Готовий допомагати потерпілій і про господарству якщо вона викаже таке бажання. Вказані обставини суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки останнього та свідчать про його виправлення та перевиховання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що загроза реальності відбування такого суворого виду покарання як позбавлення волі сприятиме досягненню цілей покарання, і матиме значний виховний ефект.

При цьому суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами чому в даному випадку не сприятиме покарання пов`язане з позбавленням волі на якому наполягав представник потерпілої в судових дебатах.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілою суд виходить із такого.

Відповідно до ч.2ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений позов про відшкодування 7100гривен матеріальної шкоди та 50 000грн моральної шкоди.

Обвинувачений повністю визнав розмір зазначеної матеріальної та моральної шкоди, яку слід стягнути з останнього.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і клопотань про його застосування не надходило.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 81 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ,та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 3 (три) роки, поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 7100(сім тисяч сто) грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 ( п`ятдесят тисяч)грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: палицю знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_8