Провадження 1-кс/193/221/21
У Х В А Л А
іменем України
03 листопада 2021 року смт. Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судовго засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5
її представника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Софіївка клопотання слідчого СВ відділення №9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Софіївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого електрогазозварювальником ПрАТ "Північний гірнично-збагачувальний комбінат", маючого на утриманні малолітнього сина, розлученого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 (фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу вимог ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

У С Т А Н О В И В:
03 листопада 2021 року до Софіївського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ відділення №9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 31.10.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Слідчим зазначено, що 30.10.2021 близько 22:00 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на автодорозі по вул. Молодіжній в с. Водяне Криворізького району Дніпропетровської області, з метою ініціювання конфлікту перестрів їдучих на трьох велосипедах групу осіб: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та продовжуючи свій злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень вищезазначених осіб, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до останніх, висловлюючись в їхню сторону нецензурною лайкою ОСОБА_7 діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, правою рукою, стиснутою у кулак наніс малолітньому ОСОБА_13 один удар в скроневу область голови з права та один удар в область щелепи з права, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження. Після нанесених ударів потерпілий ОСОБА_13 залишився стояти на місці, втримавшись на ногах, при цьому останній жодного опору не чинив.
За повідомленням ОСОБА_14 31.10.2021 о 12.10 годині до відділення поліції № 9 Криворізького РУП, працівниками відділення дізнання були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 31.10.2021 з попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.
Окрім цього, 31.10.2021 до відділення поліції № 9 Криворізького РУП ГНУП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення від працівників закладу охорони здоров`я про те, що 31.10.2021 року о 14.34 годині до КП «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР звернувся неповнолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого направлено до неврологічного відділення дитячої лікарні, з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма.
В підтвердження цього факту, 01.11.2021 з нейрохірургічного відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, надійшла довідка на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який з 01.11.2021 перебуває на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні: у якого виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, стиснення головного мозку, епідуральна гематома з права, перелом склепіння черепу, СПО 01.11.2021 видалення епідуральеної гематоми.
Згідно встановленої інформації 02.11.2021 слідчим винесено постанову про перекваліфікацію, згідно з якою кримінальний проступок за ч. 1 ст. 125 КК України, перекваліфіковано на злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, про що внесені відповідні відомості до ЄРДР.
Таким чином, ОСОБА_7 досудовим розслідуванням підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Слідчий вважає, що підозра оголошена ОСОБА_7 є обґрунтованою та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, вважає, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 просили задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 щодо поданого клопотання заперечують, вважають, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заперечень посилаються на те, що ОСОБА_7 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 , від органу досудового розслідування та суду на даному етапі досудового розслідування, є надуманим та таким що не знаходить свого підтвердження жодними допустимими доказами. Посилання на можливий вплив на свідків у справі, є безпідставним враховуючи те, що таке формулювання в контексті обґрунтування необхідності тримання особи під вартою, з посиланням на такий ризик, не може враховуватися, оскільки є абстрактним та невмотивованим. Наголосили, що підозрюваний повністю визнав провину у скоєному і надав слідчому правдиві свідчення. Крім того, ОСОБА_7 вживав заходів для передачі коштів на лікування потерпілого, однак бабуся потерпілого не відчинила йому двері. Контакти інших родичів він не мав, хоча намагався з ними зв`язатися. Наявність закордонного паспорта не може служити безумовною можливістю його ухилення від слідства та суду, оскільки слідчий у будь-який час може його вилучити, для нівелювання цього ризику, однак цього не зробив. Зазначає, що прокурором жодних обґрунтованих доказів того що існують певні ризики щодо ухилення ОСОБА_7 від суду, тиску на сторони кримінального провадження, чи інші дії що будуть перешкоджати розгляду справи не надав, а всі аргументи сторони обвинувачення базуються виключно на припущеннях, що є недопустимим, тому просить постановити ухвалу суду про обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту та покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, вислухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали поданого клопотання та матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.
У відповідності до ст. 176 КПК України, одним із видів запобіжних заходів є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-І// «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).
З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Відповідно до частини 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до положень статті 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу обов`язково повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкрімінованого йому злочину підтверджується доданими до клопотання та оглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколами допиту в якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 в т.ч. неповнолітніх свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , повідомленням про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.
Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 .
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Суд повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути:- фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду; показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо; фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.
Зважаючи на практику Європейського суду, слідчий суддя враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, слідчим суддею взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітньої особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк у від п`яти до восьми років, що само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;
- поведінка ОСОБА_7 при виконанні вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2015, який допускав невиконання покладених судом на нього обов`язків під час випробувального строку тривалістю 3 роки щодо періодичної явки до органу з питань пробації, зокрема 18 разів не з`являвся без поважних причин на реєстрацію до Софіївського РС «Центр пробації» та наявність у останнього закордонного паспорту громадянина України;
- свідки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають у с. Девладове Криворізького району, що розташоване неподалік від с. Водяне Криворізького району, та більшість з них являються неповнолітніми і жителями сусіднього села де проживає підозрюваний ОСОБА_7 . Крім того, як видно з оголошених слідчим суддею письмових пояснень вказаних свідків, під час сутички, яка мала місце 30.10.2021 біля 22:00 год. по вул. Молодіжній в с. Водяне Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 вчиняв фізичне насильство і стосовно цих свідків, зокрема наносив їм удари руками в область голови, що свідчить про значні ризики впливу на свідків по вказаному провадженню та сам факт можливого знаходження підозрюваного на волі, викличне підвищене усвідомлення тривоги у свідків стосовно себе, зважаючи на те, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 є ще неповнолітніми;
- досліджені під час розгляду клопотання судові рішення, винесені в кримінальних провадженнях свідчать про певну агресивність та схильність ОСОБА_7 до вчинення фізичного насильства, що стало наслідком неодноразового притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, зокрема за ч. 2 ст. 125 КК України за яким його було засуджено 27.07.2020 за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області до громадських робіт, що стосується інших кримінальних проваджень за якими ОСОБА_7 підозрювався чи обвинувачувався також у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 125 КК України, то провадження по ним закривалися лише з підстав примирення з потерпілим або відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення, про що свідчать відповідні постанова слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС від 11.02.2014 та ухвала Софіївського районного суду від 01.04.2015, Крім того, відповідно до характеристики за місцем проживання підозрюваний постійно створює конфліктні ситуації, які вирішує з застосуванням сили.
Також встановлено, що ОСОБА_7 , згідно наданої винонкомом Девладівської сільської ради характеристики характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, емоційно нестабільний, конфліктний, за час проживання за місцем мешкання мав нарікання від сусідів за погану поведінку, конфліктує з односельцями, особливо з молодими людьми, на його поведінку у виконком сільської ради надходили усні скарги за порушення громадського порядку, неадекватну поведінку та неналежне ставлення до людей.
Згідно актуальної довідки про стан хворого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 від 03.11.2021 наданої КП "Дніпропетровська обласна дитяча лікарня" внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми, стиснення головного мозку, епідуральної гематоми з права, перелому склепіння черепу, СПО 01.11.2021 видалення епідуральеної гематоми, маються ускладнення у виді коми 2 ст., СПОН (ДН Ш, набряк головного мозку, метаболічні порушення).
Усі ці ризики свідчать про не можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними.
Слід зазначити, що досудове розслідування на даний час триває лише три дні, усі необхідні і достатні докази не зібрані, експертизи не проведені, очевидно не всі свідки допитані, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно для забезпечення проведення з останнім слідчих дій та позбавлення його можливості вчинення різного роду дій, спрямованих на уникнення покарання за вчинення умисного тяжкого злочину щодо неповнолітньої особи.
Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання будь яким чином перешкоджати провадженню.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177,178 КПК України, не вважає за необхідне визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи.
За змістом ч.ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.176-178, 183,193-194, 196-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ відділення №9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні №0000088 від 31.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 січня 2022 року до 22 години 40 хвилин, без права внесення застави.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту в залі суду.
Копію ухвали направити для виконання в частині застосування запобіжного заходу начальнику Державної установи "Криворізька установа виконання покарань" (№3) .
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду в п`ятиденний строк з часу її оголошення, засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1