ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/650/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала слідчого судді
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_3

Підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0001350, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185,

ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишено без задоволення та відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 10.01.2022 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що злочини, у яких підозрюється ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, зазначає про те, що перебуваючи на свободі, останній продовжуватиме свою злочинну діяльність, оскільки досудовим розслідуванням встановлено його міцні злочинні зв`язки з особами, які займаються незаконним придбанням та збутом наркотичних засобів, в результаті чого отримують дохід.

Також посилається на те, що існують ризики, які визначені ст. 177 КПК України, оскільки незважаючи на наявність постійного місця проживання разом із своєю співмешканкою, ОСОБА_7 має можливість виїзду за кордон України, оскільки має паспорт громадянина України, який дає йому змогу для таких дій.

Окрім цього, існують й інші ризики, як наприклад ризик незаконного впливу на свідків, які обізнані про його злочинну діяльність, з метою зміни ними показів, що підтверджується матеріалами провадження, а саме тісний зв`язок ОСОБА_7 з особами, які користуються злочинним авторитетом та впливом серед мешканців м. Нова Каховка, в числі яких значна кількість свідків та осіб, які спільно з підозрюваним вчиняли злочин у сфері незаконного обігу наркотичних речовин та ризик продовження злочинної діяльності пов`язаної із збутом наркотичних засобів.

Зазначені обставини, на думку прокурора, підтверджують той факт, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених

ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема відомості про особу підозрюваного.

Наведені вище положення кореспондують із положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України згідно з якими під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, застосувавши до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, дотримався наведених вимог законодавства, врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, підозру категорично не визнає, офіційно не працевлаштований, неодружений, осіб на утриманні не має, і хоча існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення або продовження злочинної діяльності та впливу на свідків кримінального провадження, проте, вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги прокурора про відсутність обставин, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 10 та 11 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2

ст. 307 та ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно (а.п.32-35).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме протоколом від 08.09.2021; висновком експерта № СЕ-19/122-21/6668-НЗПРАП від 21.10.2021; висновком експерта № СЕ-19/122-21/6667-НЗПРАП від 13.10.2021; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколом обшуку від 10.11.2021, проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ; висновком експерта № СЕ-19/122-21/7345-НЗПРАП від 11.11.2021; іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Колегія суддів відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який не одружений, на утриманні дітей або осіб похилого віку не має, наявність у нього злочинних зв`язків, офіційно непрацевлаштований, а тому не має законних джерел існування.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, факт того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, як вірно зазначив слідчий суддя у своїй ухвалі, вказаним ризикам можливо запобігти, шляхом обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останнього, а також, покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_7 не зможе запобігти належній процесуальній поведінці підозрюваного є необґрунтованими, оскільки на останнього покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема носити електронний засіб контролю.

Що стосується посилання апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів у суді, то вказані факти були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та не є визначальними аргументами, які б вказували на підстави застосувати до останнього запобіжний захід у виді триманням під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відсутні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, являються необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

Враховуючи перелічені вище обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується із рішенням слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_7 , а також покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3