БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1915/2021
Провадження № 1-кс/497/862/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.21 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, у якої вилучено майно (володільця) ОСОБА_4 ,
захисника особи, у якої вилучено майно адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
20 жовтня 2021 року прокурор Болградської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню № 0000124, відомості щодо якого 19.10.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2021 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 19.10.2021 у Територіальному сервісному центрі №5151 регіонального сервісного центру в Одеській області ГСЦ МВС при постановці ОСОБА_4 на облік автомобіля марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено сліди заміни номеру кузова.

В ході проведення перевірки по даному факту працівниками поліції 19.10.2021 проведено огляд місця події, а саме автомобіля марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва в ході якого виявлено, що в моторному відсіку в місці розташування номеру кузова, а саме по середині у верхній частині моторного щита, наявні сліди зварювання, розташовані з обох боків та під вибитим номером кузова: НОМЕР_2 . Також виявлено, що на певному місці, розташованому на порозі автомобіля з боку водія, на металевій поверхні є сліди подряпин, та виявлена відсутність напису виробничого номеру автомобіля.

З метою припинення протиправних дій, під час проведення огляду вказаний автомобіль марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва вилучено. Крім того вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію автомобілю марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ;

- два ключа від автомобілю марки «Ауді А6» реєстраційний номер

НОМЕР_1 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який являється судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Одеського НДЕКЦ МВС України пояснив, що 19.10.2021 при огляді у територіальному сервісному центрі №5151 регіонального сервісного центру в Одеській області ГСЦ МВС ним виявлено, що в автомобілі марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснена заміна номеру кузова та, що відсутня табличка з виробничим номером автомобіля.

Враховуючи, що вилучений автомобіль марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва; свідоцтво про реєстрацію автомобілю марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 та два ключа від автомобілю марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , являються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, органом досудового розслідування, у порядку ст. 98 КПК України вказане майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000124.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні. Посилався на положення ст.170 КПК України, що арешт вилученого майна необхідно здійснити з метою забезпечення збереження речових доказів та необхідністю проведення експертизи, яка наразі вже призначена. Просив застосувати арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вилученим майном.
Особа, у якої вилучено майно (володілець) ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль придбав для власних потреб, оскільки постійного місця роботи та доходів не має, а тому він йому потрібен для підробіток. Розмитнивши автомобіль, розпочав процедуру реєстрації і постановки на облік в сервісному центрі. Втім, спеціалістом Болградського МРЕО було виявлено якісь зміни в номері кузова, однак йому про це нічого не відомо, адже автомобіль було розмитнено, під час якого оглядався експертом митної служби, та жодних не відповідностей виявлено не було. Просив повернути йому автомобіль.
Захисник особи, у якої вилучено майно (володільця) ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 категорично заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, в зв`язку з відсутністю потреби в застосуванні арешту вилученого майна. Пояснив, що транспортний засіб, який було придбано ОСОБА_4 пройшов повністю процедуру розмитнення, та Державна митна служба України видала посвідчення про реєстрацію т/з, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу з додатком про Перелік доказів стосовно відповідності КТЗ вимогам щодо індивідуального затвердження, товаро-транспортну накладну, Декларацію митного органу, в якій зазначено про наявність висновку експерта щодо його транспортного засобу. А тому відсутні були підстави для не проведення реєстрації т/з. Крім того, звернув увагу, що строк постановки автомобіля на реєстрацій облік в органах України всього 10 днів після його розмитнення, в протилежному випадку настають штрафні санкції. Вказаний автомобіль потрібен володільцю для власних потреб, він не має наміру його відчужувати, навпаки бажає заробляти кошти для утримання сім`ї, тоді як проведення експертизи займає досить тривалий час, що негативно вплине на інтереси володільця та його сім`ї.
При потребі, ОСОБА_4 відразу ж надасть автомобіль для огляду експерту.

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.
Сектором дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000124, відомості щодо якого 19.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України.

За результатами проведеного огляду місця події 27.08.2021 року, а саме автомобіля марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва в ході якого виявлено та вилучено сам автомобіль марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва вилучено, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію автомобілю марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 та два ключа від автомобілю марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

До протоколу огляду додано фото-таблиці огляду т/з.

19.10.2021 року постановою начальника СД Болградського РВП ГУНП Одеської області вилучено майно визнано речовим доказами у кримінальному проваджені № 0000124.

Також судом було встановлено, що окрім перелічено майна були вилучені оригінали документів: - посвідчення про реєстрацію т/з, - сертифікат відповідності з додатком, та інші документи (а.с.19-25), питання про арешт яких не вирішується.

Начальником СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області прийнято постанову про призначення трасологічної експертизи комплексного дослідження транспортного засобу за спеціальністю 4.3 «Криміналістичне дослідження транспортних засобів» та за спеціальністю 4.4. «Дослідження ідентифікаційних номерів та рельєфних знаків» (а.с.26-28).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ...
Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно приписів статті 169 КПК України визначено підстави припинення тимчасового вилучення майна.
Так, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
[…] 2) за ухвалою слідчого судді […], у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; […]
Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).
Транспортний засіб, на який прокурор просить накласти арешт є тимчасово вилученим майном за наслідками проведеного огляду місця події в кримінальному провадженні за ознаками злочину за ст.290 КК України.
Основним безпосереднім об`єктом злочину за ст.290 КК України є порядок обліку і реєстрації транспортних засобів у сфері дорожнього руху.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Забезпечення прав людини є напрямком державної політики, що реалізується через національні механізми захисту прав людини. Після використання всіх національних засобів правового захисту, відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право звертатись за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, та проведення експертного дослідження слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна є частково обґрунтованим.
А відтак, враховуючи пропорційне співвідношення між обмеженням права власності (володіння) та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, ту обставину, що вказаний транспортний засіб підлягає лише експертному дослідженню, потреби у проведенні будь-яких інших слідчих дій прокурором не наводиться, а також відсутність даних на підтвердження того факту, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування транспортним засобом призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вказане майно підлягає арешту лише шляхом заборони відчуження, без заборони або обмеження в праві користування.
Накладення арешту на транспортний засіб марки «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва володільцем якого є ОСОБА_4 із забороною відчуження, розпорядження та користування буде надмірним втручанням у права та інтереси володільця цього майна.
Клопотання в частині визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна на спеціальному майданчику №8 ГУНП в Одеській області в м. Арциз - необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене з місця події майно в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 19.10.2021 за попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України шляхом заборони відчуження, а саме на автомобіль марки "Ауді А6" реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва.

Повернути особі у якої вилучено майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- автомобіль марки "Ауді А6" реєстраційний номер НОМЕР_1 з індексом Республіки Литва,

- свідоцтво про реєстрацію автомобілю марки "Ауді А6" реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ;

- два ключа від автомобілю марки "Ауді А6" реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

- та інші оригінали документів, що були вилучені у ОСОБА_4 , питання про арешт яких не вирішувалося.

Зазначене майно передати на відповідальне зберігання особі, у якої воно було вилучено (володільцю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати зберігати належним чином та надати для дослідження експерту Одеського НДЕКЦ на першу вимогу.

Виконання ухвали покласти на начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст судового рішення складено і проголошено 23.10.2021 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1