Справа № 203/3457/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в я кій останній посилався на те, що 07.08.2021 року до керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ним було подано клопотання про відновлення втрачених доказів. 14.08.2021 року прокурор повідомив його, що він делегував вказані повноваження слідчого. Посилаючись на те, що нормами КПК України не передбачено делегування повноважень прокурора, а також, що інформації від слідчого стосовно наслідків розгляду клопотання він також не отримав, скаржник просив зобов`язати прокурора розглянути його клопотання від 07.08.2021 року в триденний строк.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.
Слідчий та прокурор в призначене судове засідання не з`явились, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали за скаргою та матеріали кримінального провадження №0000465 в частині, що стосуються предмету розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000465, відомості за яким внесено до ЄРДР 24.04.2018 року за заявою ОСОБА_3 , з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.162 КК України.
07.08.2021 року ОСОБА_3 в рамках зазначеного вище кримінального провадження було подано клопотання, адресоване керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому він просив диски із відеозаписами, що доказують факт його незаконного виселення, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000724, долучити до матеріалів кримінального провадження №0000465.
12.08.2021 року за підписом начальника відділу обласної прокуратури вказане клопотання було направлено для розгляду та прийняття рішення до органу досудового розслідування - Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві.
Посилаючись на те, що нормами КПК України не передбачено делегування повноважень прокурора, а також, що інформації від слідчого стосовно наслідків розгляду клопотання він також не отримав, скаржник просив зобов`язати прокурора розглянути його клопотання від 07.08.2021 року в триденний строк.

Пунктами 1,7 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
А відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частинами 1,2 ст.36 КПК України встановлено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;
5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Частинами 1,2 ст.37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною 3 статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Таким чином, відповідно до ч.2 ст.36 КПК України передбачено право прокурора надавати доручення щодо проведення слідчий та процесуальних дій слідчому, органу досудового розслідування, давати вказівки щодо їх проведення.
Тому сам факт перенаправлення клопотання про витребування доказів прокурором до органу досудового розслідування для його розгляду по суті, не свідчить про недотримання прокурором вимог ст.220 КПК України.
Крім того, слідчий суддя враховує, що клопотання ОСОБА_3 було адресоване керівнику Дніпропетровської області та повідомлення щодо його направлення для розгляду за належністю було підписано начальником відділу обласної прокуратури, які не є процесуальними керівниками у кримінальному провадженні №0000465, тому остання не мали повноважень на розгляд клопотання по суті та їх дії щодо перенаправлення клопотання для розгляду за належністю до органу досудового розслідування, слідчі якого мають відповідні повноваження для розгляду клопотання по суті та право на проведення необхідних слідчий дій та прийняття процесуальних рішень, є обгрунтованим та не може свідчити про невиконання вимог ст.220 КПК України.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність скарги та необхідність відмови в її задоволенні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,26,36,37,303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду клопотання - відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1