У Х В А Л А Справа № 932/4475/20

Іменем України Провадження № 1-кс/932/4734/21

15 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000751 від 20.03.2020 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2021 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у якому прохає накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; будинки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0.2024 га, кадастровий номер, якої :01:058:0089, які згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176305449 перебуває у власності: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та будинок за адресою: АДРЕСА_3 у власності ОСОБА_6 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. В провадженні СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 cт. 190, ч.1 ст. 186, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000751. Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2020 року до СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , про те, що 19.03.2020 близько о 14 год. 00 хв., невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном яке належить ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріальну шкоду розмір якої за методикою розрахунку фонду держмайна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості складає 9179670,91 грн.

Крім цього 23.03.2020 року до Дніпровського РУП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 19.03.2020 року приблизно о 11:00 годині невстановлені особи за адресою: АДРЕСА_3 шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном, яке належить на праві власності заявниці і вартість якого за методикою розрахунку фонду держмайна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості складає 9938772,23 грн.

Крім цього до Центральної окружної прокуратури міста Дніпра надійшла ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 No1-кс/932/2114/21 про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 13 травня 2021 року про вчинення щодо неї, як на думку заявника, відкритого викрадення її майна невстановленими особами на суму 3 861 000 грн.

Крім цього до Центральної окружної прокуратури міста Дніпра 16.06.2021 надійшла ухвала Бабушкінського районного суду від 11.06.2021 про зобов`зання внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_9 щодо відкритого викрадення належного йому майна невстанволеною в ході проведення досудового розслідування особою.

Крім цього до Центральної окружної прокуратури міста Дніпра надійшла ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 24.05.2021 за фактом заволодіння шахрайським шляхом її квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Крім цього 19.03.2020 невстановлені службові особи юридичної особи приватного права, всупереч інтересам юридичної особи, зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно, захопили квартиру АДРЕСА_4 та будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , а також інше майно, що спричинило тяжкі наслідки

20.03.2020 року СВ Шевченківського ВП внесено відомості до ЄРДР за №0000751, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В подальшому до вказаного кримінального провадження було приєднано матеріали кримінальних проваджень: №0000500 від 14.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; № 0000034 від 11.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України; № 0000035 від 17.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України; № 0000037 від 23.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; № 0000039 від 24.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Допитаний в якості свідка громадянин ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , засновник ТОВ «Вікторія Рент» та ТОВ «Вікторія Ріелті», надав Заочне рішення Бабушкінського районного суду від 01.06.2018 року по справі 200/3123/18 відповідно до якого ним було здобуто право власності на об`єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_4 , та будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , а потім передане згідно актів прийому передачі: квартира АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 ТОВ «Вікторія Ріелті».

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень заочне рішення по справі 200/3123/18 від 01.06.2018 року скасовано ухвалою Бабушкінського районного суду від 16.04.2020 року по справі 200/3123/18 Заочне рішення від 01.06.2018 року по справі скасоване (рішення в ЄДРСР № 89021373). Станом на момент подання клопотання, розгляд позовної заяви постановою апеляційної інстанції передано на розгляд суду першої інстанції (рішення в ЄДРСР № 99788243).

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Центральної окружної прокуратури м. Дніпра.

Предметом зазначеного злочину було наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_4 , яка визнана у кримінальному провадженні № 0000751 речовим доказом.

В ході досудового розслідування встановлено, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала у власності ОСОБА_5 19.03.2020 приблизно о 14 год. 00 хв. до квартири за вищевказаною адресою шляхом зламу і заміни замків невідомі особи в кількості 5 чоловік, які згодом представились представниками ТОВ «Вікторія РЕНТ» та які показали витяг з реєстру прав на нерухоме майно про те, що квартира належить ТОВ «Вікторія РЕНТ», після чого шахрайським способом заволоділи квартирою і майном, яке належить ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене виникає необхідність встановлення обставин виселення ОСОБА_5 з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тому з метою перешкодити подальшу перереєстрацію вище вказаної квартири у органів досудового розслідування виникає необхідність накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, враховуючи вищевикладене виникає необхідність встановлення обставин виселення ОСОБА_6 з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 тому з метою перешкодити подальшу перереєстрацію вище вказаної квартири у органів досудового розслідування виникає необхідність накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

На даний момент існує небезпека відчуження цього майна винною особою на користь третіх осіб, що суттєво може знизити і навіть, знищити дієвість кримінального провадження № 0000751.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та досягнення дієвості, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначені вище квартиру та будинок у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власники майна, яке тимчасово вилученим не є, у судове засідання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України не викликалась, з метою забезпечення арешту майна та з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про можливість продовження протиправної діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розгляд клопотання про арешт майна у відсутність слідчого.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про відмову у задоволенні з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000751 від 20.03.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні слідчим зазначено, що власником майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , однак відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником вищевказаного майна є ОСОБА_11 . В частині клопотання про накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який на переконання слідчого перебуває у власності ОСОБА_6 , однак при дослідженні матеріалів клопотання та додатків до нього, слідчим суддею не було виявлено доказів на підтвердження зазначеної інформації, також не було виявлено інформації про право власності на будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом. Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

Згідно з Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, Реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом. Відповідно до п. 1 глави 2 Положення до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво. Кримінальний процесуальний закон передбачає, що до ЄРДР вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (ч. 5 ст. 214 КПК).

Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).

Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 лютого 2021 року № 754/7061/15, рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Аналіз Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 р. № 298, та ч. 5 ст. 214 КПК вказує на те, що витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні. У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст. 36 КПК, вони здійснюються неналежним суб`єктом. Тому відсутність постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, у матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, клопотання погоджено особою, повноваження якої, як прокурора, слідчому судді не доведені.

Відповідно до вимог ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Враховуючи те, що досудове слідство здійснюється за фактом вчинення тяжкого злочину, відомості про який внесено у ЄРДР 20.03.2020 року, строк досудового розслідування завершився ще 20.09.2021 року. Слідчий не зазначив про те, що раніше строк досудового розслідування вже продовжувався та відповідних доказів не надав. Внаслідок цього, приходжу до висновку про те, що клопотання подано слідчим по спливу строку досудового розслідування. Через те, що строк досудового розслідування завершився, слідчий суддя не має повноважень на розгляд клопотання поза межами строку досудового розслідування.

За вказаних вище підстав вважаю, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000751 від 20.03.2020 року відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1