Справа 688/1636/21
№ 1-в/688/149/21
Ухвала
Іменем України
08 листопада 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації»
у Хмельницькій області ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка клопотання фахівця Шепетівського районного відділу №2 філії Державна установа «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого,
встановив:
05 жовтня 2021 року фахівець Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про приведення вироку у відповідність. В обґрунтування клопотання посилається на те, що на обліку Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області перебуває ОСОБА_4 , який засуджений 08.06.2021 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Також ОСОБА_4 був засуджений 18.06.2021 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 389-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Враховуючи викладене на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України просить вирішити питання про приведення вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2021 року відносно ОСОБА_4 у відповідність, а саме про застосування покарання за наявності кількох вироків.
В судовому засіданні фахівець Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.
Прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. А тому, суд вважає, що неприбуття прокурора, який належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду клопотання не перешкоджає його проведенню.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000020 (судова справа №688/1636/21 1кп/688/119/21), суд дійшов висновку у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.
При цьому, згідно із ч. 1, 2 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів клопотання, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 08.06.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Також, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 389-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за цим вироком та за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.06.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, ухвалено виконувати самостійно.
В даний час вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та направлені для виконання до Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області.
З матеріалів кримінального провадження №0000020 (судова справа №688/1636/21 1кп/688/119/21) слідує, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389-1 КК України визнав у повному обсязі і не оспорював обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті, у зв`язку з чим, судове провадження проводилось в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження копію вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 08.06.2021 року відносно ОСОБА_4 надано не було, відсутні і такі відомості у вимозі відносно ОСОБА_4 станом на 07.05.2021 року, що міститься в матеріалах судової справи №688/1636/21 1кп/688/119/21. Отже, під час судового розгляду та ухвалення вироку від 18.06.2021 року суд був позбавлений об`єктивної можливості призначити ОСОБА_4 покарання з урахуванням вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 08.06.2021 року.
З повідомлення Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області від 18.10.2021 року №43/19/1584-21 вбачається, що ОСОБА_4 , який був засуджений 12.06.2020 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 18.10.2021 року знятий з обліку у зв`язку із сплатою штрафу.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, в тому числі п. 11 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При цьому у ст. 71 КК України законодавцем не визначено правил призначення покарання за сукупності вироків за умови наявності невідбутих частин покарань за двома і більше вироками, які виконувалися самостійно.
Суд, який призначає особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону (ст. 24 КПК) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2 ст. 21 КПК).
Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
постановив:
У задоволенні клопотання фахівця Шепетівського районного відділу №2 філії Державна установа «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1