УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року

м. Харків

Справа № 638/16354/21
Повадження № 1-кс/638/2369/21

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 22 липня 2021 року про закриття кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року,

у с т а н о в и в:

25 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку статті 303 КПК України на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, в якій просила скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 22 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000674 від 25 травня 2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Скарга обгрунтована тим, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року не відповідає вимогам законності та обгрунтованості. Мотивів, підтверджених належними доказами встановлених обставин, згідно з якими можна б було зробити висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, вказана постанова не містить.

Скаржник вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, оскільки за час досудового розслідування не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини в кримінальному провадженні, проведення досудового розслідування було формальним.

Розслідування у вказаному кримінальному провадженні належним чином не проводилося, усі обставини не з`ясовувалися, належні слідчі (розшукові) дії не проводилися, що свідчить про однобічність, необ`єктивність, неповноту висновків оскаржуваної постанови, які, на думку, заявника, дійсним обставинам справи не відповідають.

З винесеною постановою ОСОБА_3 не згодна, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

У судове засідання учасники справи не з`явились, причин неявки не повідомили, про розгляд скарги повідомлялись належним чином, клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

26 жовтня 2021 року старший дізнавач СД ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 надав до суду матеріли кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року для огляду в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали кримінального провадження № 000674 суд доходить таких висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до частини першої статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у статті 284 КПК України.

За положенням пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (стаття 110 КПК України).

Частиною п`ятою статті 110 КПК України визначено, що постанова дізнавача складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 300 КПК України визначено, що для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За положенням статті 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Крім того, статтею 298-1 КПК України визначено, що процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною першою статті 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, частина друга статті 9 КПК України зобов`язує прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судовим розглядом встановлено, що ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області здійснювалось розслідування кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. За фактом того, що 25 травня 2021 року до Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що 19 травня 2021 року приблизно о 18 год. 20 хв. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, спричинила їй тілесні ушкодження.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови під час досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_3 , яка повідомила, що її колишній чоловік наніс їй тілесні ушкодження. Також було допитано мати потерпілої. В ході досудового розслідування було допитано ще низку свідків, які були присутні під час конфлікту, але ніхто не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 . Дізнавач зазначає, що він дійшов висновку, що ОСОБА_6 не наносив умисно тілесних ушкоджень, а, отже, відсутній склад злочину, виходячи з матеріалів кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні заявник має статус потерпілої.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження було допитано ряд свідків. Проте, заявниця ОСОБА_3 вказує на те, що є інші свідки події, які допитані не були.

Крім того, матеріали кримінального провадження № 000674 не містять відомостей щодо проведення ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області усіх необхідних заходів, зокрема інших слідчих (розшукових) дій в порядку пункту 3 частини другої статті 40 КПК України, які направлені на розкриття вказаного кримінального правопорушення. Адже для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів справи та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів.

У порушення вимог частини 5 статті 110 КПК України в постанові слідчого не зазначено в повному обсязі зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. В постанові дізнавача не зазначено докази, які були ним досліджені в ході досудового розслідування, мотиви та обставини, на підставі яких він дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження.

Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо (рішення у справі «Кулік проти України»).

Слідчий суддя зауважує, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria).

Отже, всупереч вимогам частини другої статті 9 КПК України дізнавачем не було проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою прийняття мотивованого та законного рішення, як то передбачено статтею 110 КПК України, відтак не були належним чином перевірені всі доводи заявника, викладені у заяві.

Суд зауважує, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria).

Суд, виходячи з приписів частини п`ятої статті 40 КПК України, позбавлений права надати вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (пункт 18 частини першої статті 3, частина тертя статті 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, прийнята передчасно.

Слідчий суддя звертає увагу, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення злочину, оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів, при цьому матеріали кримінального провадження не містять належним чином завіреної копії ували суду про витребування доказів, за не виконання якої може наступити кримінальна відповідальність, передбачена частиною другою статті 382 КК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вимог статті 307 КПК України суд доходить висновку про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, у зв язку з її передчасністю та невідповідністю вимогам статей 283, 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 283, 284, 303-307 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 22 липня 2021 року про закриття кримінального провадження № 000674 від 25 травня 2021 року - задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 22 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000674 від 25 травня 2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 000674 повернути органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1