Справа № 721/451/21
Провадження 1-КП/721/64/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила, Чернівецької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000015 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця, с. Дихтинець, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення - прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 року біля 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, наніс близько 6-ти ударів руками по корпусу тіла, а саме: в ділянку лівого плеча та правого передпліччя останньої, які згідно висновку судово-медичної експерта № 284мд від 02.04.2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за скоєння якого передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 дійсно наніс її декілька ударів в ліве плече та праве передпліччя.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність через сімейні обставини, претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявляла.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро кається. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховує, що останній щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, має на утриманні троє малолітніх дітей.

Тому беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 слід призначити йому покарання у виді громадських робіт, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України обмежень для цього судом не встановлено.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також судом враховується, що відповідно до вироку Путильського районного суду Чернівецької області від 01.06.2021 року, ОСОБА_3 був засуджений за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили 01.07.2021 року.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України було вчинене ним 15.03.2021, тобто до постановлення вироку Путильським районним судом Чернівецької області від 01.06.2021 року.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, необхідно визначити остаточне покарання ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуючи при цьому принцип часткового складання.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді сто шістдесят годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 01.06.2021 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді сто сімдесят годин громадських робіт.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 час фактично відбутого покарання у виді громадських робіт за вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 01.06.2021 року.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1