УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 15.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 прокурор звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
У провадженні сектору дізнання Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000085 від 15.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 15.07.2020 до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що виконуючий обов`язки директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , незаконно звільнив його з посади заступника генерального директора з правових питань підрозділів підпорядкування генерального директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Відомості про вказаний злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000085 за ч 1 ст 172 КК України від 15.07.2020.
У ході проведення досудового розслідування у якості потерпілого було допитано гр. ОСОБА_5 , який повідомив, що 06.03.2019 він був прийнятий на посаду заступника генерального директора з правових питань підрозділів підпорядкування генерального директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 23.01.2020 він пішов у щорічну оплачувану відпустку згідно наказу № ЗАЛК 20-П0027/04 терміном на 5 робочих днів.
28.01.2020 року йому стало відомо про те, що в.о. директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 видав наказ № ЗАЛК-20-71008/02а «Про проведення службового розслідування та відсторонення потерпілого від виконання обов`язків», незважаючи на те що останній знаходився у відпустці.
11.02.2020 року у той час коли ОСОБА_5 , перебував у відпустці він дізнався що в.о. директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 було видано наказ № 02-226/к, яким було звільнено з посади заступника генерального директора з правових питань підрозділів підпорядкування генерального директора за прогул (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), незважаючи на те що потерпілий на той момент знаходився у відпустці.
В ході досудового розслідування у якості свідка була допитана гр. ОСОБА_7 , яка працювала на посаді головного бухгалтера ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з липня 2019 по лютий 2020 року. Також вона повідомила що 28.01.2020 вона дізналась що заступника генерального директора з правових питань ОСОБА_5 , було відсторонено від виконання обов`язків в.о., генеральним директором ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_6 , та призначено службове розслідування незважаючи на те що 23.01.2020 він перебував у відпустці. 03.02.2020 року вона від ОСОБА_5 , дізналась що його було звільнено з займаної ним посади.
В якості свідка була допитана ОСОБА_8 яка пояснила, що вона працювала на посаді чергової бюро перепусток служби охорони дирекції по захисту ресурсів ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Також вона пояснила, що 28.01.2020 до неї підійшов ОСОБА_9 , який працював на посаді заступника генерального директора з правових питань підрозділів підпорядкування генерального директора ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повідомивши їй про те, що їй необхідно було заблокувати перепустку гр. ОСОБА_5 , оскільки згідно наказу №20-71008/02 останній був відсторонений від виконання своїх службових обов`язків, незважаючи на те, що він перебував у відпустці з 23.01.2020, після чого нею була заблокована перепустка потерпілого.
Прокурором у клопотанні зазначено, що для перевірки викладених вище обставин кримінального правопорушення необхідно отримати оригінали матеріалів проведення службового розслідування, які перебувають у володінні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 відносно гр. ОСОБА_5 , на підставі яких було прийнято рішення про звільнення його з займаної посади.
Одержати вказані відомості, шляхом проведення інших слідчих (розшукових) дій, крім одержання тимчасового доступу до речей та документів, з можливістю їх вилучення неможливо.
Беручи до уваги викладене вище та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані вище документи, які перебувають у володінні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, прокурор просить слідчого суддю надати тимчасовий доступ до них з можливістю вилучення їх оригіналів.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане нею клопотання та просила його задовольнити.
Представник АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання прокурора не містить відомостей, передбачених ч. 2 ст. 160 КПК України. Прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права АТ «ЗАлК».
Вивчивши клопотання прокурора та додані до нього документи, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе обставини, визначені ст. 132 ч.3 КПК України. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів має бути зазначено:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 5 та ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Отже, умовою задоволення клопотання є сукупність певних обставин, що передбачені вищевказаними нормами.

В клопотанні про тимчасовий доступ не зазначено до матеріалів проведення якого саме службового розслідування відносно гр. ОСОБА_5 прокурор просить надати тимчасовий доступ.

У той же час, до клопотання прокурором додано фотокопію наказу члена дирекції в.о. генерального директора АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.01.2020 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання обов`язків», в якому зазначено що службове розслідування має бути проведено з метою встановлення стану фінансово-господарської діяльності АТ «ЗАлК». З доданої до клопотання фотокопії наказу члена дирекції в.о. генерального директора АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.02.2020 вбачається, що рішення зазначеної особи про звільнення потерпілого прийнято з врахуванням обставин, встановлених Актом службового розслідування від 05.02.2020.

Не містить клопотання й обґрунтування необхідності вилучення оригіналів документів, до яких прокурор просить надати тимчасовий доступ.
В судовому засіданні прокурор також не зміг пояснити до матеріалів проведення якого саме службового розслідування відносно гр. ОСОБА_5 вона просить надати тимчасовий доступ, мету вилучення оригіналів зазначених документів.

Отже, клопотання носить невиправдано загальний характер щодо документів, тимчасовий доступ до яких прокурор просить надати з правом їх вилучення. Задоволення такого клопотання слідчим суддею в кінцевому випадку залишає питання щодо фактичного вилучення окремих документів на остаточне вирішення самим дізнавачем.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя доходить висновку, що в задавлені клопотання прокурора про надання тимчасового доступу до речей та документів слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1