Провадження № 1-кс/686/903/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001723 від 10 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 року слідчий ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту з позбавленням права розпорядження, відчуження на автомобіль «Renault Kengo» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданого 11.09.2019, є АТ КБ «Приват Банк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, а володільцем, якому транспортний засіб переданий під розписку на відповідальне зберігання - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В обґрунтування даного клопотання слідчою зазначено, що у період часу з 07.09.2021 близько 14:20 год. на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці поблизу с. Пашутинці Красилівської ОТГ за участю автомобілів Івеко д.н.з. НОМЕР_3 , Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_1 та Джип д.н.з. НОМЕР_4 сталась дорожньо-транспортна пригода.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому без зміщення задніх опорних структур С1, С3 шийного відділу хребта.

18.01.2022 автомобіль Renault Kengo» д.н.з. НОМЕР_1 оглянутий та переданий під розписку користувачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується автомобілем на підставі договору лізингу.

18.01.2022 транспортний засіб «Renault Kengo» д.н.з. НОМЕР_1 постановою слідчого визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Автомобіль «Renault Kengo» д.н.з. НОМЕР_1 , постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 18.01.2022 року визнано речовим доказом

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Слідчий суддя погоджується з тим, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У силу п.4 ч.2 ст.171 КПК України до клопотання про арешт майна також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001723 здійснюється із 10 вересня 2021 року.

У матеріалах клопотання відсутні відомості про проведення слідчих дій із указаним транспортним засобом протягом п`яти місяців з початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Відсутній у матеріалах клопотання і план слідчих (розшукових) дій, у якому їх об`єктом є указаний транспортний засіб.

Слідчий долучив до клопотання копії документів із кримінального провадження, які підтверджують визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні та документів про власника майна.

Зі змісту клопотання слідує,що транспортний засіб після огляду переданий на зберігання його користувачеві.

У судовому засіданні слідчий пояснив, що кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії.

Матеріали кримінального провадження перебувають у експертній установі для проведення експертизи.

Указаний транспортний засіб був пошкоджений внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди та у ньому перебувала у якості пасажира потерпіла ОСОБА_6 .

Водій указаного транспортного засобу не перевіряється на причетність до вчинення кримінального правопорушення та є користувачем цього транспортного засобу.

Документів, які станом на час розгляду цього клопотання, посвідчують право відчуження транспортного засобу ОСОБА_7 , матеріали клопотання не містять.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Збереження указаного речового доказу шляхом його арешту, за наведених обставин, суперечить визначеним ст..170 КПК України та означеній у клопотанні меті.

Слідчий не довів, що арешт майна за вказаних обставин є співрозмірним і таке обмеження права власності власника майна та його користувача відповідає завданням кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до указаного майна заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді його арешту.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя