У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
03 березня 2021 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000213 від 13 квітня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,-
в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000213 від 13 квітня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України
В судове засідання обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, надіслав письмову заяву, відповідно до якої вказував на неможливість прибуття у судове засідання через хворобу.
В судове засідання цивільний відповідач ОСОБА_4 не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути його письмове клопотання про зміну місця зберігання речового доказу без його участі, просив його задовольнити.

В обґрунтування даного клопотання зазначав, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 є власником автомобіля марки "DAF FT CF 65"(спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е), реєстраційний номер: НОМЕР_2 , у з`єднанні з напівпричепом марки "FRUEHAUF TX 34C", реєстраційний номер НОМЕР_3 .10 серпня 2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаїв ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000213 від 13 квітня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, з метою збереження речових доказів накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб, з забороною користування та розпорядження вказаним майном власником. Зквітня 2020 року транспортний засіб знаходиться на зберіганні на території, яка не є майданчиком для зберігання транспортних засобів територіального органу національної поліції, а є земельною ділянкою, яка належить Кривоозерській сільській раді. Це окрема земельна ділянка, яка огороджена ветхою огорожею, має вільний доступ всередину через постійно відкриті ворота. Пропускний режим на вході на цю ділянку відсутній. Частина ділянки орендується агропідприємством, яке забезпечує охорону лише свого майна. Інша територія, де, зокрема, знаходяться вилучені транспортні засоби фактично не охороняється - відсутні охоронці, засоби відеоспостереження, собаки, тощо. Дана територія не призначена для зберігання матеріальних цінностей, оскільки термін «зберігання» може бути застосовано тоді, коли для цього є відповідні умови. Таких умов на зазначеній земельній ділянці немає. Окрім того, відсутня, навіть, особа, яка б несла відповідальність за збереження переданих їй на зберігання транспортних засобів. Вилучені транспортні засоби просто там вивантажені та перебувають, але ніяким чином не зберігаються.В зв`язку з цим та відсутністю елементарних охоронних умов можливі розкрадання заарештованого майна, а також його подальше пошкодження внаслідок перебування від відкритим небом. За можливості передачі йому заарештованого майна на відповідальне зберігання, він зобов`язується забезпечити необхідні умови для такого зберігання.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання про зміну місця зберігання речового доказу, оскільки під час судового розгляду справи може виникнути необхідність проведення додаткових експертиз чи безпосереднього огляду судом цього речового доказу.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного.

Згідно зі ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою збереження речових доказів, забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року за №1104 (далі по тексту - Порядок), речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Судом встановлено, що 10 серпня 2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаїв у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000213 від 13 квітня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, з метою збереження речових доказів накладено арешт на автомобіль марки "DAF FT CF 65"(спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е), реєстраційний номер: НОМЕР_2 , у з`єднанні з напівпричепом марки "FRUEHAUF TX 34C", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з забороною користування та розпорядження вказаним майном власником.

ОСОБА_4 у клопотанні про передання йому на відповідальне зберігання автомобіля, всупереч вимогам КПК України, не навів суду необхідних обставин та не надав підтверджуючих доказів, які б свідчили про необхідність такої передачі. Посилання заявника на те, що транспортний засіб псується, оскільки зберігається під відкритим небом, суд відхиляє, оскільки потреба у зберіганні не відпала, вказані речі визнані речовими доказами, та їх повернення власнику може зашкодити подальшому розгляду вказаного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, зокрема заперечення сторони обвинувачення проти передачі власнику на відповідальне зберігання транспортного засобу, суд вважає, що клопотання заявника не підлягає задоволенню, оскільки не можна не погодитись з доводами прокурора в тій частині, що під час судового розгляду може виникнути необхідність проведення додаткових експертиз чи огляду вказаного автомобіля, який є речовим доказом, що може бути ускладнено внаслідок зміни його місяця зберігання у разі задоволення клопотання. Отже на даний час не відпала потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, при цьому ОСОБА_4 протилежного у відповідності до вимог ст.174 КПК України, не доведено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.56,100, 318 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну місця зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000213 від 13 квітня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :