ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2908/21 Номер провадження 11-кп/814/1180/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника ДУ «Крюковська виправна колонія №29 » ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого,

засудженого 19.11.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, -

Згідно ухвали суду, адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

Відмовляючи у задоволенні спільного подання суд прийшов до висновку, що за нетривалий час реального відбуття покарання в місцях ув`язнення та виправній колонії №29, а саме менше двох років, засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При постановленні ухвали суд врахував належним чином характеристику виправної установи, додержання правил трудового порядку, правил охорони праці, офіційно працевлаштований на виробничій дільниці, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, підтримує соціальні зв`язки. Висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового засідання.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував щодо апеляційної скарги засудженого, позицію представника ДУ «Крюковська виправна колонія №29» про доцільність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Саме відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Зокрема, висновок щодо виправлення засудженого при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про особу засудженого, його поведінки за увесь період відбування покарання в колонії та відношенні до праці і пов`язується з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу ОСОБА_7 .

Матеріалами провадження встановлено, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.11.2020 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.11.2019 року по 11.08.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 19.11.2019 р., кінець строку 27.02.2024 р.

Згідно даних подання та характеристики на засудженого від 27.08.2021 року, ОСОБА_7 під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 09.11.2020 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». За період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків і дотримання встановлених правил поведінки та внутрішнього розпорядку дня, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці на підставі Кримінально-виконавчого кодексу України має два заохочення.

На даний час працевлаштований робітником контрагентського об`єкту.

Згідно частини 5 статті 118 КВК України до робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру.

Відповідно до рішення спільного засідання спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання.

При цьому, відповідно до протоколу №19 від 19.11.2020 рішенням комісії засудженому ОСОБА_7 відмовлено в направленні до суду матеріалів на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що перебуває нетривалий період часу, та є особою мало вивченою.

Разом з цим як убачається з наявної в особовій справі довідки про заохочення від 25 жовтня 2021 року засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання має 2 заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим Кодексам України та Правил внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці отримані ним упродовж 2021 року, тобто незадовго до вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як випливає з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має 2 заохочення, які він отримав безпосередньо перед настанням строку для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Працевлаштований на підприємстві установи нетривалий час, починаючи з листопада 2020 року згідно довідки про працевлаштування за 2020-2021 роки, приймає активну участь в роботах з благоустрою, що є обов`язком засуджених.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та на даний час заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки з урахуванням положень ст. 6 КВК України нетривалий час реального відбування покарання не може свідчити про готовність ОСОБА_7 до самокерованої правослухняної поведінки.

Наведені вище обставини в сукупності з іншими даними щодо поведінки засудженого свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

А тому процес змін в особистості засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, ще не свідчить про його виправлення.

При цьому, колегія суддів вважає, що засуджений має позитивні зрушення, про що свідчить його особова справа, однак період, протягом якого відбулися ці зрушення, є занадто нетривалим.

Враховуючи викладене, вивчивши всебічно та повно дані про особу засудженого ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що на даний час неможливо переконливо стверджувати про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому вважає ухвалу суду першої інстанції законною і підстав для її скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення, оскільки враховуються дані про поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив матеріали особової справи засудженого та подання адміністрації колонії щодо можливого застосування умовно-достроковго звільнення ОСОБА_7 та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а саме дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений протягом нетривалого строку відбування покарання став на шлях виправлення та довів таке виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення апеляційної скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_7 , колегія судів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4