Справа № 138/2535/21
Провадження №:1-кс/138/431/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2021 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000033 від 22 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
31.08.2021 прокурор ОСОБА_3 звернувся до міськрайонного суду з вказаним клопотанням, з наступних підстав:

у провадженні СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 22.06.2021 внесено до ЄРДР за № 0000033 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Установлено, що під час опрацювання інформаційного порталу на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру «Публічна кадастрова карта» (https://map.land.gov.ua) стало відомо, що невідомі особи, маючи корисливий мотив, діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки, за відсутності будь-якого правочину щодо неї, а також без державної реєстрації цих прав, самовільно зайняли земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: :01:000:0454, площею 11,4782 га, комунальної форми власності яка належить Мурованокуриловецькій селищній раді згідно запису про право (в державному реєстрі прав) 40954124 від 10.03.2021.

Так, приблизно у квітні-травні 2021 року, більш точного часу не встановлено, невідомі особи за допомогою сільськогосподарської техніки, здійснили обробіток вказаної земельної ділянки шляхом розпахування та в подальшому посіву на ній сільськогосподарських культур, чим фактично здійснили її самовільне зайняття.

Досудовим слідством установлено, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 66-ОТГ від 08.12.2020 передано Мурованокуриловецькій селищній раді (Мурованокуриловецькій селищній територіальній громаді) у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 5543,2636 га, які розташовані на території Мурованокуриловецької селищної територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області, згідно актом приймання передачі.

Згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області передало, а Мурованокуриловецька селищна рада прийняла земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0454, площею 11,4782 га.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0454, площею 11,4782 га за Мурованокуриловецькою селищною радою.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 06.08.2021 № 1296-ДК/1037/АП/09/01/-21 встановлено, що земельна ділянка площею 11,4782 га з кадастровим номером :01:000:0454 розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту с. Галайківці, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, не надана у власність або користування.

Згідно інформації отриманої від Мурованокуриловецької селищної ради від 05.08.2021 № 02-13/2101 земельна ділянка площею 11,4782 га з кадастровим номером :01:000:0554 на підставі рішення 11 сесії Мурованокуриловецької селищної ради 8 скликання від 25.06.2021 № 339 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної форми власності для продажу прав на них на земельних торгах. Також за інформацією отриманою від селищної ради, на даний час земельна ділянка площею 11,4782 га з кадастровим номером :01:000:0454 використовується невідомою особою.

Під час перевірки встановлено факт використання земельної ділянки на якій знаходяться посіви сільськогосподарської культури кукурудзи на площі 11,4782 га.

Земельна ділянка площею 11,4782 га з кадастровим номером :01:000:0454 використовується невідомою особою за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу її у власність або надання у користування та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Вказаний факт кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки.

Слідчим СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 27.08.2021 проведено огляд місця події та встановлено, що земельна ділянка, площею 11,4782 га з кадастровим номером :01:000:0554 засіяна сільськогосподарською рослиною кукурудзою.

Постановою слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 від 27.08.2021 земельна ділянка площею 11,4782 га та посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, що ростуть на ній, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Особливості виникнення права власності землекористувача на посіви і насадження визначені як ЦК України, так і ЗК України, а також положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Так, зі ст.189 ЦК України слідує, що продукцією, плодами та доходами є все, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. При цьому відповідно до ст.775 ЦК України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.

У п. «б» ч.1 ст.95 ЗК України закріплено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Відповідно до п.4 П(С)БО 30 - біологічними активами є тварина або рослина, яка в процесі біологічних перетворень здатна давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, а також приносити в інший спосіб економічні вигоди. При цьому поточними біологічними активами визнаються біологічні активи, здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, приносити в інший спосіб економічні вигоди протягом періоду, що не перевищує 12 місяців. Тож посіви сільгоспкультур є саме поточними біологічними активами рослинництва.

Поточні біологічні активи рослинництва визнаються і відображаються як незавершене виробництво. Оцінка таких поточних біологічних активів здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (п.11 П(С)БО 30).

В п.6.1 Методичних рекомендацій з інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, розрахунків та незавершеного виробництва сільськогосподарських підприємств (додаток до листа Мінагрополітики від 04.12.03 № 37-27-12/14023) передбачено, що до незавершеного виробництва в рослинництві відносяться, зокрема, витрати під урожай майбутніх років: посіви озимих культур, посіви під зиму (в теплицях, розсадниках), необмолочені культури урожаю звітного року.

Отже, посіви сільгоспкультур є активами власника земельної ділянки та є предметом, а отже і майном.

Так, відповідно до ст.ст.90, 95 Земельного кодексу України, ч.2 ст.189 Цивільного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановлене цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою аб

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

Так, 22.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення стосовно того, що невідомі особи самовільно зайняли та використовують земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0454 загальною площею 11,4782 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району.

Кримінальне провадження зареєстроване за № 0000033 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на земельну ділянку зареєстровано за Мурованокуриловецькою селищною радою. Згідно акту перевіри додержання вимог земельного законодавства дана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності.

Оскільки вказана земельна ділянка є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000033 від 22.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, відповідаючи критеріям, визначеним уст.98 КПК України, та враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, арешт наведеного майна зумовлений необхідністю його збереження та запобіганню можливості перетворення та відчуження, тому є доцільність накладення арешту на вказану земельну ділянку.

Враховуючи те, що право власності, володіння чи користування на зазначену вище земельну ділянку, а також на посіви, що знаходяться на ній, арешт обмежує права та законні інтереси лише Мурованокуриловецької селищної ради, яка в свою чергу вказує, що земельна ділянка використовується невідомими особами, тому арешт посівів шляхом заборони їх відчуження без заборони володіння та користування є співмірним обмеженням прав власника посівів, в особі Мурованокуриловецької селищної ради, завданням кримінального провадження, оскільки зазначені посіви є речовими доказами неправомірних дій із земельною ділянкою.

Крім того, вказана земельна ділянка та сільськогосподарські рослини кукурудзи, які зростають на вказаній земельній ділянці на корінні та перебувають на стадії дозрівання визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів у стані, придатному для подальшого дослідження та аналізу, на вказану земельну ділянку та сільськогосподарські рослини кукурудзи, які зростають на вказаних земельних ділянках на корінні та перебувають на стадії дозрівання необхідно накласти арешт.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Докази негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відсутні.

Арешт земельної ділянки є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання її як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов, зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340.

Орган досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні категорично переконаний у тому, що необхідно накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0454, площею 11,4782 га та на посів сільськогосподарських рослин кукурудзи, що знаходяться на ній.

Право власності на майно, а саме земельну ділянку з вищевказаним кадастровим номером та сільськогосподарські посіви рослин кукурудзи, що ростуть на ній належить Мурованокуриловецькій селищній раді Могилів-Подільського району.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів в стані придатному для використання у кримінальному провадженні, без накладення арешту на вказаний урожай, посів якого було здійснено невідомими особами, не можливо встановити істину у кримінальному провадженні та використати вказані докази з дотриманням принципу законності, прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0454, площею 11,4782 га та сільськогосподарські рослини кукурудзи, які на корінні зі суцвіттям та плодами у вигляді качанів (стручків) в яких знаходиться зерно кукурудзи, що одним масивом зростають на вищевказаній земельній ділянці. Надати дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні № 0000033 від 22.06.2021, а саме: посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, які знаходяться на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером :01:000:0454, площею 11,4782, яка розташована за межами населеного пункту села Галайківці Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути клопотання у його відсутність, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Представник власника майна Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути клопотання у його відсутність, не заперечував проти накладення арешту на земельну ділянку.

Дослідивши клопотання з додатками, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

так, клопотання відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

Прокурором доведено, що вище зазначене майно, а саме земельна ділянка, на яку прокурор просить накласти арешт, є об`єктом злочину, має суттєве значення по вказаному кримінальному провадженню як речовий доказ та з метою її збереження, слід накласти на неї арешт. Проте у накладенні арешту на сільськогосподарські рослини кукурудзи, що одним масивом зростають на вищевказаній земельній ділянці, слід відмовити, оскільки вона не є об`єктом злочину, особа яка її посіяла не встановлена, доказів того, що селищна рада є власником посівів прокурором не надано. Крім того селищна рада не заперечує щодо накладення арешту на земельну ділянку, а не на сільськогосподарські рослини кукурудзи.

Керуючись ст.131, 132, 170-173,175, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0454, площею 11,4782 га яка розташована за межами населеного пункту села Галайківці Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_5