ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/3601/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1152/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000425 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02.11.2021, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, інваліда ІІІ групи з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.06.2013 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч.1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30.12.2021, включно.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.12.2021 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає, що прокурором та суддею в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Вважає, що суд повинен був відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з того, що відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачений буде ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі, здійснювати тиск на свідків. Крім того, судом не взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає з батьками похилого віку, інваліди, глухонімі, тобто має міцні соціальні зв`язки, постійне джерело доходу, так як отримує пенсію.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 зізнався у кримінальному правопорушенні, не переховувався від слідства та сприяв у розкритті злочину, характеризується позитивно.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 буде ухилятися від слідства і суду є лише припущенням і не підтверджуються жодним доказом.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника яка підтримала апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до десяти років, офіційно не працевлаштований, незважаючи на наявність батьків вчинив кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що ці особи на даний час у судовому засіданні не допитані.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні, що нівелює доводи захисника про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, матері, цивільної дружини, малолітньої дитини, постійного місця проживання.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , які були зазначені в апеляційній скарзі, а саме що суд повинен був відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з того, що відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачений буде ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі, здійснювати тиск на свідків, то вони позбавлені правових підстав, колегія суддів на даному етапі перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, так як судовий розгляд триває і давати оцінку тим чи іншим доказам, а також вирішувати питання щодо кваліфікації злочинних дій обвинуваченого, винності обвинуваченого колегія суддів вважає передчасним.

Інші обставини, на які посилається захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.376 ч.2.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02.11.2021, якою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30.12.2021, включно - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .