Справа № 639/8733/21
Провадження № 1-кп/639/194/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 14.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000733 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Під час судового засідання прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2021 року обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 27.12.2021 року включно.
В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.2021 року відносно ОСОБА_5 було продовжено строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 21.02.2022 року включно.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 186 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, нетяжким та тяжким умисним злочинами, а саме:
- за санкцією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено найбільш тяжке покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років;
- за санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено найбільш тяжке покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років;
- за санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого та умисного тяжкого злочинів проти власності, та у вчиненні умисного кримінального проступку, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 (шести) років. Обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та відомості про його особу, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Законних джерел отримання заробітку ОСОБА_5 не має, відсутні у останнього стійкі міцні соціальні зв`язки;
- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус обвинуваченого та залишаючись на свободі, останньому буде відомо місце мешкання потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, на теперішній час наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілого та свідків, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену судимість, та, не маючи постійного стабільного джерела доходу, перебуваючи поза умовами ізоляції від суспільства, зможе в подальшому вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення проти власності. Реальність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, додатково підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 після звільнення 19.01.2021 року з ДУ «Харківська виправна колонія (№43)», через незначний проміжок часу обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вказаної особи та можливість вчинення нею в подальшому інших кримінальних правопорушень.
Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності; 4) особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча й є одруженим та має на утриманні малолітню дитину, однак він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.
Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.
За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2022 року.
Разом з цим, суд вважає можливим, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченогоОСОБА_5 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 49620,00 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не залишати межі м. Харкова, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважатиметься таким, до якого по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію цієї ухвали направити для відома до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1