Справа № 368/1125/21
Провадження № 1-в/368/8/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3

представник ВК : ОСОБА_4

Засуджений: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, засудженого:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115», щодо застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, суд, -

В С Т А Н О В И В :
23.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, засудженого:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115», щодо застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, в прохальній частині якого засуджений просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якого:
- застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі без скасування додаткового покарання у виді права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- провести розгляд його клопотання за його участі дистанційно, - в режимі відеоконференції з ДУ «Кагарлицька ВК № 115».
Вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, засуджений ОСОБА_5 обгрунтовує в мотивувальній частині клопотання наступними обставинами та нормами права:
Засуджений: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , україн ця, громодянина України, уродженця с. Стодоля, Ніжинського району, Чернігівської області, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживающего за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

По даній справі засудженого: 31.08.2018 року Дарницьким районним судом міста Києва за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання : 21.08.2019 року

Кінець строку покарання : 21.08.2023 року

1/2 строку покарання : 21.08.2021 року

В ДУ « Кагарлицька ВК № 115» прибув із ДУ « Київський Сізо». За час перебування у ДУ « Київське Сізо» вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

В ДУ « Кагарлицька ВК № 115» з 02.10.2019 року. Як вбачається із характеристики затвердженої 26.08.21 року, на засудженого ОСОБА_5 . За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 два рази порушив режим утримання за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, які були погашені в законному порядку.

Згідно з виписки з протоколу № 17 засідання комісії установи з питань застосування до засуджених умовно- дострокового звільнення від 26 серпня 2021 року, вирішили відмовити в застосуванні щодо засудженого пільги згідно ст. 81 КК України. Вказуючи у своєї доповіді Нач. ВСПС Рогозовець.Ю.Я, що засуджений проявляє себе по різному, поведінка не стабільна, має три заохочення, мав два дисциплінарних стягнення які знято та погашено у законному порядку.

Нажаль в установі Кагарлицька ВК № 115, діють норми які не вбачаються КВК України і будь яка незгода з представниками установи розцінюється як непокора до як оби законних вимог які більш построєнні на особистому переконанню правильності трактування закону, до уваги не враховуються обставини які не зручні для представників адміністраціі.

Наприклад : На прохання надати іншу работу з благоустрою, у зв`язку з труднощами ії виконання ( за віком, за станом здоров`я), при цьому сам надавав перелік робіт яки він може виконати щоб виконати благоустрій згідно з гріфіком, представником адміністраціі було зроблено зауваження, що засуджені повинні виконувати роботу яку вказує адміністрація установи, те що виконання цієї работи погірше стан його здоров`я, відповів що це нікого не стосується.

Від виконання з робіт по благоустрою не відмовлявся.

На його зауваження В.О Начальнику установи на те що йому як бойовому офіцеру, від оме що таке честь, не спадобалось як він надав відповідь, за відмову прибирати суспільну вбиральну установи, надали друге стягнення, ( прибирання вбиральні виконує особа яка працює в господарській обслузі установи).

В своєму поданні, він в жодному разі не намагається хоча б якось вказати на недоліки в системі виховного впливу, він лише акцентує увагу на те що не завжди посадові особи які повинні виконувати свої обов`язи дотримуються вимог чинного законодавства, не ставлячи поперед закону свої особиста інтереси.

Адміністрація установи вказує в характеристиці що він працевлаштований на контраг ентському об`єкті ҐІрАТ «Вентиляційні системи» но залишає той факт що праця відбувається з 6.50 ранку до 19.00 години вечора.

Більшість свого часу засуджені проводять на работі, і робити свої виводи стасовно виправлення має лише формальне відношення до справи.

Бувають такі місяці коли Нач. або ОСОБА_6 не бачать свїх підлеглих тривалий час. Напрошується питання стасовно справедливого висновку зробленому Нач. відділеня, на засудженого без його присутності.

У відповідності до п.2 Постанови Пеленуму Верховного Суду України № 2 " Про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання і заміну не відбутої частини більш м`яким покаранням" від 26.04.2002 року." Умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі після повного і всебічного вивчення данних про особу"

ОСОБА_7 за виконавчим провадження не має.

З останнього телефонного спілкуавання з потерпілою, її стан здоров`я задовільний.

Вину у скоєному повністью визнає, щіро кається у сподіяному.

Згідно п.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злоченів.

Керуючись ст.21 КПК України, - засуджений просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його клопотання.

23.11.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/125/21, провадження № 1 в/368/150/21.
21.12.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:
1. Судове засідання по справі № 368/1125/21, провадження № 1 в/368/150/21, за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, засудженого:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115», щодо застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -
- призначено до слухання на 14 год. 00 хв. 28.12.2021 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 28.12.2021 року о 14 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. Зобов`язано Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 09 год. 00 хв. 28.12.2021 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.
5. В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської коружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3).
28.12.2021 року в слуханні кримінального провадження оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 24.01.2022 року.
24.01.2022 року в слуханні кримінального провадження оголошено перерву до 08 год. 30 хв. 11.02.2022 року.
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2022 року,засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині його клопотання, та які судом навдено вище в повному обсязі.
На запитання суду засуджений ОСОБА_5 відповів наступне:
- свою вину у скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України визнає в повному обсязі, щиро жалкує про скоєне;
- в разі можливого звільнення його з місць позбавлення волі він має намір влаштуватися на роботу, мати гідну заробітню плату, та відшкодовувати шкоду потерпілій стороні в більшому обсязі;
- так, він допускав порушення режиму відбування покарання, проте, після проведеної з ним бесіди представниками установи виконання покарання він змінив свою поведінку на краще, в зв`язку з чим почав дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, став добросовісно відноситися до праці, в зв`язку з чим отримував лише заохочення.
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2022 року, представнгик установи виконання покарань ОСОБА_4 підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення та просив його задовольнити.
Зазначив, що дійсно, ОСОБА_5 спочатку мав негативну поведінку, проте, після проведеної з ним бесіди змінив істотно свою поведінку, - вона стала правослухняною, внаслідок чого станом на час слухання даного кримінального провадження засуджений ОСОБА_5 не має діючих дисциплінарних стягнень а має лише заохочення, та його поведінка в установі виконання покарань свідчить про ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 заслуговує на умовно дострокове звільнення.
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2022 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого про його умовно дострокове звільнення, з огляду на ту обставину, що влітку 2021 року відбувалося засідання комісії установи, по результатах засідання якої ОСОБА_5 було відмовлено в направленні у відношенні нього клопотання установи до суду про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Іншої аргументації прокурор не наводив, відповідно, - його позиція щодо заперечення до задоволення клопотання засудженого грунтувалася в судовому засіданні лише на відмови комісії, яка відбулася в серпні 2021 року.

Суд критично відноситься до позиції прокурора, з огляду на наступне:
- взагалі слід зазначити, що на протязі слухання даного кримінгального провадження в судових засіданнях приймав участь один прокурор, а на судові дебати прийшов інший прокурор, який взагалі не орієнтувався в обставинах кримінального провадження, а тому його заперечення проти задоволення клопотання засудженого мали ознаки формалізму, виконання вказівки.

Така поведінка прокурора в судовому засіданні повністю заперечує один із основоположних принципів кримінального процесу, який закріплено п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України.
Так, згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїхз доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 22 КПК України:
1. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

2. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

3. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

4. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

5. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

6. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, суд вважає, що прокурор на дотримання вимог ч. 6 ст. 22 КПК України міг прибути завчасно до суду, та, подавши відповідну заяву, - заздалегіть ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, адже, суд вважає, що прокурор, який взагалі не володіє інформацією про предмет розгляду, про обставини справи, - не зможе належним чином обгрунтовувати свою правову позицію в судовому засіданні.

На противагу прокурору, обставини справи, які вказані в клопотанні засудженого, - в судовому засіданні підтвердилися належними та допуситимими доказами у виді показань представника установи виконання покарань, який підтримав клопотання засудженого, та матеріалами особової справи засудженого, які були надані установою виконання покарань для її огляду в судовому засіданні.

Так, прокурором в судовому засіданні не порушувалися питання щодо обставин скоєного злочину, щодо кількості потерпілих, їх відношення до засудженого, не порушувалося питання про відшкодування шкоди, не піднімалося питання, чи перебував і чи перебуває засуджений неа профілактичних обліках, чи не перебував він в розшуку, а тому таку участь прокурора в даній справі суд розцінює як формалізм, та необгрунтоване заперечення проти клопотання засудженого, яке не грунтується на повному вивченні обставин, без врахування норм матеріального та процесуального права, які регулюють поряджок застосування пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України.

Суд, розглянувши клопотання засудженого про його умовно дострокове звільнення, вислухавши засудженого, який підтримав своє клопотання, вислухавши представника установи виконання покарань, який підтримав клопотання засудженого, та просив його задовольнити, вислухавши прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку щодо задоволення клопотання засуджеоного про його умовно джострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, засуджений:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- 07.11.2018 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника засудженого залишено без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 без змін, відповідно, - вирок Дарницького районного суду м. Києва у відношенні засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 07.11.2018 року, - з моменту проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, -
- який з 21.08.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі, та який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115».

Початок строку покарання: «21» серпня 2019 року.
Кінець строку покарання: «21» серпня 2023 року.
1/2 строку покарання: «21» серпня 2021 року.

Станом на 11.02.2022 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 1 (один) рік 101 день.

Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини відбування покарання засудженим ОСОБА_5 :
Засуджений ОСОБА_5 за час перебування в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до праці не залучався дисциплінарних стягнень, та заохочень не мав.

У державній установі «Кагарлицька виправна колонія ( № 115 )» відбуває покарання з 02.10.2019 року. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 два рази допустив порушення режиму утримання за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала більш право слухняною та стабільною.

Так, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці, за що отримав п`ять заохочень від керівництва колонії, дисциплінарні стягнення було зняті та погашені в законному порядку.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.

Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_5 в розшуку не перебував.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину у скоєному злочині згідно вироку суду не визнав, проте, - визнав вину під час відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
заохочення:

1. 02.04.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

2. 08.10.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Знято Нач. ВК
агентському об`єкті. стягнення від 16.06.2020

3. 01.07.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контр - ОСОБА_8 . Нач ВК
агентському об`єкті.

4. 07.10.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

5. 06.01.2022 р. За дотримання правил трудового розпорядку і Подяка Нач. ВК
вимог безпеки праці.

дисциплінарні стягнення:

1. 16.06.2020 р. Відмовився від робіт з благоустрою установи Догана Нач. ВК
згідно затвердженого графіка. (погашено 08.10.2020 р.)

2. 17.12.2020 р. Відмовився від робіт з благоустрою установи ОСОБА_9 . Нач ВК
згідно затвердженого графіка. (погашено 18.06.2021 р.)

Щодо дисциплінарних стягнень, то суд зазначає наступне:
Станом на день слухання даного кримінального провадження всі двоє дисциплінарних стягнень зняті та погашені в установленому Законом порядку, останнє дисциплінарне стягнення погашено ще за майже вісім місяців до слухання даного кримінального провадження, після чого засуджений ОСОБА_5 отримував лише заохочення причому, - за поведінку, яка прямо протилажна тій, за яку було накладено дисциплінарні стягнення, а також за добросовісне відношення до праці, що на думку суду, - свідчить про усталену правослухняну поведінку засудженого, та його дісне ставлення на шлях виправлення та перевиховання
Відповідно, діючих дисциплінарних стягнень станом на час слухання даного кримінального провадження засуджений ОСОБА_5 , - не має.

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд, та інші учасники процесу, - адміністрація установи виконання покарань в особі уповноваженого представника установи виконання покарань, - прийшли до висновку, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і тому заслуговує, на думку суду, та інших учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, - на застосування до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 81 КК України (станом на 15.02.2022 року, - на час розгляду даного клопотання):
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

4. У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72цього Кодексу.

Проте, до засудженого ОСОБА_5 слід використовувати положення ст. 81 КК України, в редакції, яка діяла до 17.03.2021 року, так як засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 81 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом з показань представника установи виконання покарань, з матеріалів кримінального провадження, з матеріалів особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_5 на початку відбування покарання мав негативну поведінку, проте, після проведеної з ним бесіди докорінно змінив свою поведінку в кращу сторону, а тому на протязі більшого часу відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Отже, що стосується сумлінної поведінки, та добросовісного відношення до праці, то, на думку суду, такі критерії позитивної поведінки засудженого, та які є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, - наявні в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як засуджений має 5 (п`ять) заохочень за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, при відсутності діючих дисциплінарних стягнень, та при наявності двох знятих та погашених дисциплінарних стягнення, останнє з яких було погашенев червні 2021 року, - за майже вісім місяців до слухання даного кримінального провадження.
Також суд наголошує на тій обставині, що кількість діючих заохочень майже втричі перевищує кількість дисциплінарних стягнень, - що, на думку суду, - є суттєвим перевищення.
Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що в діях засудженого ОСОБА_5 міститься не повторність отримання заохочень (два і більше), а їх системність (системність три і більше, причому системність не проста, а розширена, - більше 3 ьох заохочень, а саме, - 5).
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України ( вредакції КК станом на 31.08.2018 року, - станом на час скоєння злочитну), засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності.
Отже, зглядаючись на положення ч. 5 ст. 12, ст. 25 КК України, та санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, - засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, станом на час слухання кримінального провадження відбув більше половини строку основного покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 11.02.2022 року застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою обставин, відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 11.02.2022 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_5 відбута ще 21 серпня 2021 року.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю позитивною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави (оціночні підстави) застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:
- так, засуджений ОСОБА_5 на протязі часу відбування покарання в ДУ «КВК (№115)», - що становить більше половини з призначеного йому покарання мав сумлінну поведінку, а саме, - дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, підтвердженням чого є наявність в засудженого ОСОБА_5 значної кількості заохочень від керівництва установи виконання покарань, що станом на час слухання кримінального провадження становить 5, - за добросовісне ставлення до праці, та позитивну характеристику щодо поведінки засудженого ОСОБА_5 , яка міститься у матеріалах справи.
Так, у характеристиці на засудженого ОСОБА_5 , яка надана установою виконання покарань, зазначено наступне:
Засуджений ОСОБА_5 за час перебування в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до праці не залучався дисциплінарних стягнень, та заохочень не мав.

У державній установі «Кагарлицька виправна колонія ( № 115 )» відбуває покарання з 02.10.2019 року. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 два рази допустив порушення режиму утримання за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала більш право слухняною та стабільною.

Так, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці, за що отримав чотири заохочення від керівництва колонії, дисциплінарні стягнення було зняті та погашені в законному порядку.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.

Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_5 в розшуку не перебував.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину у скоєному злочині згідно вироку суду не визнав.

Суд позитивно сприймає характеристику на засудженого ОСОБА_5 , який надано установою виконання покарань щодо можливості умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, так як обставини справи, вказані в характеристиці засудженого, - підтвердилися в судовому засіданні під час досліджження матеріалів особової справи засудженого.

В даному випадку суд акцентує увагу на значній кількості заохочень, які були отримані засудженим ОСОБА_5 під час відбування покарання, кільскість яких станом на час слухання кримінального провадження становить 5 (п`ять), - що вказує на системність отримання заохочень засудженим.

Окрім того, суд наголошує на тій обставині, що такі заохочення не отримані ним в останній період відбування покарання, що передував настанню пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, а отримувалися на протязі майже всього часу відбування покарання, - що не може свідчити про те, що засудженим отримувалися заохочення лише з метою настання формально юридичних підстав для умовно дострокового звільнення, а тому отримання такої кількості заохочень (причому, їх отримання має системний характер) суд розцінює як дійсне, а не мниме (про очі) ставлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, - що є однією із підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України.
Також суд звертає увагу, що в діях засудженого ОСОБА_5 , зокрема, в його поведінці, - вбачається отримання не одного заохочення, не проста повторність отримання заохочень за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці, а системність отримання заохочень, при тому, що системністю, зазвичай, - визнається отримання трьох і більше заохочень, причому, такі заохочення отримуються засудженим стабільно, на протязі майже рівних проміжків часу, що і споглядається у випадку з засудженим ОСОБА_5 ;
- також суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 майже з самого початку прибуття в установу виконання покарань був працевлаштований (на контрагентський об`єкт), працював, причому, - сумлінно, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та матеріалами особової справи засудженого, показаннями представника установи виконання покарань;
- за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав два дисциплінарних стягнення, проте, - після проведеної бесіди з засудженим ОСОБА_5 поведінка змінилася в кращу сторону, і після дисциплінарного стягнення він отримув лише заохочення від адміністрації установи виконання покарань за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Отже, суд приходить до висновку, що має місце та обставина, що засуджений ОСОБА_5 на протязі майже всього (а не короткого проміжку, чи періодично, з прогалинами) часу відбування покарання практично не здійснював дії, які суперечать вимогам ст. 81 КК України, ст. 102 КВК України;
- як вбачається з матеріалів кримінального провадження (характеристика на засудженого) та особової справи засудженого, під час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 приймав активну участь в громадському житті установи колонії, виконував роботу з самообслуговування, приймає участь в роботах по благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці;
- що стосується визнання вини, то, засуджений ОСОБА_5 вину свою у скоєнні злочину в судовому засіданні визнав повністю, щиро, - жалкує про скоєне, намагається в силу своїх можливостей відшкодовувати шкоду, заподіяну злочином, має позитивний намір після гіпотетичного звільнення з місць позбавлення волі влаштуватися на роботу, мати гідну заробітну плату, та, - відшкодовувати в більшому об`ємі шкоду потерпілій стороні, яку визначено за вироком суду;
- також слід зазначити, що внаслідок скоєного злочину, - засудженим не заподіяно найтяжчої шкоди, - не заподіяно смерть буль якому потерпілому, а заподіяно тяжкі тілесні ушкодження;
- також слід зазначити, що прід час скоєння злочину засуджений ОСОБА_5 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що суттєво знижує суспільну небезпечнісчть скоєного ним злочину.
Відповідно, з огляду на вищедосліджені обставини в судовому засіданні, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , яку суд визнає як щире каяття, та яка підтверджена належними та допустимими доказами (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, яка видана установою виконання покарань, показаннями представника установи виконання покарань, тощо), причому, поведінку засудженого ОСОБА_5 суд розцінює саме як щире розкаювання, а не «мниме, про очі», розкаювання, яке лише спрямоване на застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання;
Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, його наслідкам, та обставин відбуття ним покарання (поведінка засудженого під час відбування покарання), які судом зазначено вище.
Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
- Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 по місцю відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, а також суд позитивно сприймає висновок, в якому вказано, що ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_5 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що поведінка засудженого в повній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, отримання 5 (п`яти) заохочень, при відсутності діючих дисциплінарних стягнень, категорично позитивна характеристика установи покарань на особу засудженого, - свідчить, на думку суду, - про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі положень ст. 81 КК України.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим.
Окрім того, суд зазначає, що процес виправлення та перевиховання засудженого підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.
Відповідно, на думку суду, за час відбування покарання засуджений мав заохочення в значній кількості, причому, в їх отриманні вбачається системність, засуджений в добровільному порядку з самого початку відбування покарання влаштувався на роботу, згідно висновку установи виконання покарання характеризується лише з позитивної сторони, та, відповідно, на думку адмінстрації установи виконання покарань заслуговує на застосування до нього положення ст. 81 КК України.
Відповідно, з суб`єктивної сторони суд оцінює залишок невідбутого покарання у виді 1 (одного) року 191 день позбавлення волі з загалу терміну призначеного покарання, - 4 (чотири) роки позбавлення волі, - як фактично заключний етап відбування покарання, який з огляду на норми КК України та поведінку засудженого дає підставу для суду застосувати пільгу до такого засудженого.
Слід зазначити також те, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо, - що судом зроблено вище шляхом обгрунтування в мотивувальній частині даної ухвали.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, за весь період відбування покарання ОСОБА_10 отримав 5 (п`ять) заохочень, поруч з цим не має жодного діючого дисциплінарного стягнення, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 бажає настання не лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, (відбуття певного строку покарання, по сплину якого можливе застосування пільги), а й бажає настання оціночних підстав, (визнання вини, щире каяття, добросовісне відношення до праці, сумлінна поведінка, добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином, тощо).
Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що і вбачається в поведінці засудженого ОСОБА_5 на протязі всього часу відбування покарання, що, на думку суду, є достатніми оціночними обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України, - з позитивної сторони.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_5 переважно позитивних чинників, при фактично повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється як судом, так і іншими учасниками процесу, - представником ВК, - як лише позитивна, - став на шлях виправлення та виховання.
Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитиву характеристку за місцем відбування покарання, наявність значної кількості заохочень, при відсутності діючих дисциплінарних стягнень, - свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_5 відповідає вищезазначеним критеріям, та є прикладом для наслідування для інших засуджених.

Аналіз характеристики засудженого, дані про відсутність діючих стягнень та наявність лише заохочень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 та його ставлення до праці є нормальними для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_5 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 , як вбачається з пояснень учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, матеріалів провадження, своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у скоєному злочині, що є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Що ж до можливого заперечення прокурора на дану ухвалу в апеляційній скарзі, то суд зазначає наступне:
- по перше прокурор в судовому засіданні процесуально вів себе інертно, обгрунтовував свою позицію щодо заперечення на позиції засудженого та представника установи виконання покарань щодо можливості умовно дострокового звільнення засудженого від основного покарання у виді позбавлення волі, - лише однією позицією, - відмовою комісії установи виконання покарань у застосуванні такої пільги до засудженого ще в середині серпня 2021 року.
В даному випадку суд звертає увагу на ту обставину, що процесуальна позиія установи виконання покарань, яка висловлена її представником в судовому засіданні полягає в тому, що установа виконання покарань вважає за можливе умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , та просить підтримати його клопотання.
Така позиція установи виконання покарань, переш за все, - грунтується на тому, що поведінка засудженого ОСОБА_5 стала стабільно правослухняною, засуджений довів ту обставину, що заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення.
А тому на думку суду, така позиція прокурора, з огляду на принцип змагальності, який закріплений в ст. 22 КПК України, - є непереконливою, та, відповідно, - такою, яка не заслуговує на увагу, так як не грунтується на об`єктивних обставинах, встановлених в судовому засіданні з належних та допустимих доказів;
- по друге в разі можливого заперечення прокурора щодо задоволення клопотання засудженого з тієї підстави, що засуджений в суді першої інстанції не визнавав своєї вини у скоєному злочині, то слід зазначити наступне.
Так, дійсно, в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину не визнавав, проте, вже в апеляційній скарзі засуджений вже не оспорював свою вину, а в даному судовому засіданні засуджений свою вину визнав щиро і беззаперечно.
Відповідно, - суд вважає, що заперечення прокурора у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення з тієї підстави, що засуджений в суді першої інстанції не визнавав вину, - суд розцінює як спростування прокурором положення ч. 2 ст. 50 КК України.
Так, згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд вважає, що визнання засуджним своєї вини в скоєнні злочину і є досягнення саме мети кримінального покарання у виді виправлення засудженого, адже визнання його вини у скоєнні злочину під час відбування покарання і є одним із проявів виправлення засудженого, - усвідомленння ним вини, щире розкаювання у скоєному.
Суд зазначає, що з моменту скоєння злочину і до даного судового засідання минуло більше 6 (шести) років, засуджений вже відбув більше, ніж половину строку призначеного покарання, на протязі якого усвідомив всю протиправність своїх дій;
- по третє, - в разі оскарження прокурором даної ухвали з тієї підстави, що засудженим не відшкодовано шкоди потерпілим, то суд зазначає, що в даному випадку суд застосовує правову позицію, яку, зокрема, висловив суд апеляційної інстанції в ухвалі про перегляд судового рішення суду першої інстанції в аналогічній справі.
Так, 20 вересня 2021 року Київським апеляційним судом в справі № 368/307/21 винесено ухвалу (головуючий суддя ОСОБА_11 , судді ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), згідно мотивувальної частини якої:
«Аналіз норм закону, які регулюють підстави та порядок умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання дає підстави вважати, що застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, залежить від поведінки засудженого, яка має вказувати та його виправлення і перевиховання, а тому негативне відношення потерпілих до засудженого не може бути підставою для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення. Не може бути підставою для цього і та обставина, що засуджений не просив пробачення за скоєне у потерпілих, зважаючи, в тому числі, і на позицію потерпілих, які не бажають підтримувати з ним будь який-зв`язок та уникають зустрічей».

Відповідно, зглядаючись на вищевказану правову позицію суду апеляційної інстанції, яку суд першої інстанції в будь якому випадку повинен використовувати в аналогічних справах, - невідшкодування шкоди потерпілим не повинно братися до уваги в справах даної категорії, а також не повинно братися до уваги та обставина, що засуджений не просив вибачення в потерпілих за скоєне.
Дивна позиція суду апеляційної інстанції, - проте, - це позиція суду апеляційної інстанції, а тому суд застосовує її при вирішенні даної справи, проте, - оскарження прокурором даної ухвали з даного мотиву, - буде йти в розріз з усталеною практикою апеляційного суду.
Відповідно, - невідшкодування засудженим ОСОБА_5 шкоди потерпілим, - не повинно братися до уваги при вирішенні даної справи.
Окрім того, заперечення прокурора щодо можливості застосування умовно дострокового звільнення з того мотиву, що засудженим не відшкодовано шкоду потерпілим, - вказує на той момент, що прокурор не усвідомлює різницю між установою виконання покарань полегшеного режиму, якою є Кагарлицька ВК № 115, та борговою тюрьмою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 81, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, засудженого:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115», щодо застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стодоля Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, засудженого:
- 31.08.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -
- який з 02.10.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька ВК № 115», - звільнити умовно достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 191 день.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1