Справа № 405/6262/21
провадження № 1-кп/405/231/21
УХВАЛА

10.09.2021 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2021 за № 0001714 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Созонівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, який до затримання працював на посаді токаря-фрезерувальника в ТОВ «КАПРО-ОЙЛ», одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 2015 року народження та неповнолітню дитину ОСОБА_5 2005 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
поручителя ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

в провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда з Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2021 за № 0001714, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, та обвинувальні акти відповідають вимогам ст.291 КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувальних актів не вбачає. Прокурор просив розглядати кримінальне провадження у відкритому судовому засіданні, зазначив про необхідність виклику у судове засідання прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду та виклику у судове засідання осіб, яких зазначив прокурор.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Кіровограда відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Підстави для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у яких зазначено вичерпний перелік відомостей.
Таким чином, судом встановлено, що вказаний обвинувальний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України, разом із долученими до них додатками.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2021 за №0001714 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Разом з тим, прокурором у підготовчому судовому засіданні до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, в якому він посилається на те, що на даний час ризики, враховані судом при обранні щодо обвинувачуваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, до цього часу не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, яке вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжувальною обставиною.
ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання обвинуваченого винуватим за вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, існує ризик його переховування від суду з метою уникнення відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення, вчиняючи тиск на свідків, потерпілого, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, тобто наявність ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України.
При цьому враховується, що жоден із більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, та наслідкам які були спричинені вказаним злочином. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру і можуть поручитись, за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те законну вимогу. Крім цього, змінювати запобіжні заходи у вигляді застави та домашнього арешту відносно обвинуваченого недоцільно, оскільки вони в цілому не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдань кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування і судового розгляду, з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зважаючи на підстави, викладені в ньому. Додав, що ризики, визнані судом при обранні запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та не зменшились, в ході судового розгляду докази ще не досліджено, не допитані потерпілий та свідки, а тому з метою недопущення незаконного впливу на останніх, а також зважаючи на можливість обвинуваченого переховуватися від прокурора та суду з метою уникнення покарання, та може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, необхідним є продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.
Тому прокурор вважає, що наявні всі законодавчо-обґрунтовані підстави для залишення запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_3 саме тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належну процесуальну поведінку останнього, а тому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів.
Поручитель ОСОБА_7 в судовому засіданні, просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший більш м`який, зокрема особисту поруку. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є уродженцем та мешканцем села Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області та активним членом їхньої громади. Характеризується виключно позитивно, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей, доглядає та утримує свою матір-пенсіонерку ОСОБА_9 . Стосунки в родині та з сусідами добрі. Громада села Созонівка та захисник особисто, клопоче перед судом про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією останнього. В свою чергу, він, як староста села Созонівка бере на себе зобов`язання та поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.180 КПК України йому відомо у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на нього зобов`язань та порядок реалізації такого права.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши про не доведення прокурором заявлених ризиків, вказав, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, додав, що має міцні соціальні зв`язки, дружину, двох неповнолітніх дітей, матір пенсійного віку.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву у якій просив підготовче судове засідання провести у його відсутність, оскільки не має можливості з`явитися в судове засідання у зв`язку з зайнятістю на роботі.
Прокурор заперечив проти клопотання поручителя.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2021 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08:30 год. 14.09.2021, визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 грн.
Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 (у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині), за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від семи років.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд зазначає, що тривалий строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою (запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано йому 19.07.2021) зменшує ризик його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак зважаючи на злочин, який інкримінується обвинуваченому, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.
Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, у нього на утриманні перебуває двоє дітей: малолітня дитина ОСОБА_4 2015 року народження та неповнолітня дитина ОСОБА_5 2005 року народження, виключно позитивно характеризується по місцю роботи та проживання. Міцні соціальні зв`язки.
Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. Достатнім для досягнення вказаної мети буде застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, поклавши на обвинуваченого обов`язок не залишати житло постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. Такий запобіжний захід суд вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 та його належної процесуальної поведінки.
Враховуючи викладене, суд також вважає, що на даний час такий запобіжний захід як особиста порука не забезпечить повне виконання обвинуваченим своїх зобов`язань та не забезпечить у достатній мірі запобігання встановлених ризиків.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 196, 314-316, 369 КПК України,

постановив:

призначити до судового розгляду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2021 за № 0001714, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, у відкритому судовому засіданні в одноособовому складі суду в приміщенні Ленінського районного суду м. Кіровограда за адресою: м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, 40, в залі судового засідання № 411 на «16» вересня 2021 року о «15» годині «30» хвилин.
В судове засідання на визначені час та дату викликати прокурора Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 .
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому - задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт строком на два місяці, тобто з 10.09.2021 до 10.11.2021.
Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, за винятком відвідування медичних установ та явки до суду;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з Кіровоградської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні за винятком їх участі в суді.
В іншій частині клопотання прокурора відмовити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти негайно в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків покласти на Кіровоградське районне відділення поліції Кропивницького відділу поліції в м. Кропивницький (за адресою: м. Кропивницький, вул. Кільцева, 34- Б).

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 10.11.2021.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11