ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2021 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення розумного строку досудового розслідування кримінального провадження №0002140,
в с т а н о в и в:
21.09.2021 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 в порядку статей 28, 114 КПК України надійшло вищевказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення розумного строку досудового розслідування кримінального провадження №0002140.
Так, у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначає, що ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві під процесуальним керівництвом Оболонської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0002140 від 11.11.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України (введення суду в оману).
26.02.2021 на адресу керівництва Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, ГУ НП у м. Києві, НП України, Оболонської окружної прокуратури міста Києва (на той час Київської місцевої прокуратури №5), Київської міської прокуратури та Офісу Генерального прокурора направлялись скарги про неефективне досудове розслідування та тяганину при проведенні процесуальних та слідчих дій. Ставилось питання про зобов`язання забезпечити проведення ефективного досудового розслідування з дотриманням розумних строків. Однак, у встановлені процесуальним Кодексом строки відповіді на скарги та клопотання представник ОСОБА_4 не отримав. Крім того, на адресу Оболонської окружної прокуратури м. Києва неодноразово скеровувались скарги, клопотання про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а також клопотання про встановлення розумних строків проведення слідчих дій, які було проігноровано.

З огляду на викладене, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , котра, як слідує із тексту клопотання, має процесуальний статус потерпілої у кримінальному провадженні, просить встановити дізнавачу (дізнавачам) органу дізнання ВД Оболонського ГУ НП у м. Києві у провадженні якого (яких) перебуває кримінальне провадження №0002140 від 11.11.2020 строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, який не може перевищувати трьох місяців.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про дату час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Жодних заяв, клопотань чи заперечень до суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 ст. 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Положення ст. 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.
Верховний Суд в ухвалі від 06.03.2018 у справі №243/6674/17-к (провадження №51-499км17) зазначив, що кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідувані злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими - не менш важливими - цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.
Саме на судову систему покладено обов`язок забезпечення дотримання визначеного законом балансу між потребами розслідування і іншими суспільними цінностями.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.
Положення ст. 28 КПК України кореспондуються із положеннями частин 1, 2 ст. 114 цього Кодексу, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Отже, обов`язок слідчого судді, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України, стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 цього Кодексу.
Вищевказане кореспондується з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 15.10.2019 у справі №303/1679/18 (провадження №51-6331км18), від 18.10.2019 у справі №757/37346/18-к (провадження 51-1329кмп19), від 29.01.2020 у справі №263/2612/19 (провадження №51-4312км19), 25.03.2020 у справі №757/5607/19-к (провадження 51-4094км19), від 24.12.2020 у справі №757/23781/20 (провадження №51-3138км20), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З огляду на це, слідчий суддя приходить до висновку що вказане клопотання подано у спосіб, визначений КПК України, а відтак підлягає розгляду в судому засіданні.
З матеріалів клопотання вбачається, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002140 від 11.11.2020 за ст. 384 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності під час розгляду скарги на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін, що передбачає самостійне обстоювання учасником кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. У зв`язку із цим слідчий суддя розглядає клопотання і приймає рішення на підставі тих документів, які були надані учасниками провадження на обґрунтування своїх доводів.
Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика ЄСПЛ свідчить, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а й покладаються обов`язки.
Як зазначив «mutatis mutandis» (з урахуванням відмінностей щодо обставин) ЄСПЛ «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом» (рішення у справі «Волчлі проти Франції» від 26.07.2007).
Відповідно до п. 161 ч. 1 ст. 3 КПК України під іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування слід розуміти особу, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Разом із тим, як встановлено судовим розглядом, адвокат ОСОБА_5 , звертаючись із таким клопотанням до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 , не довів належними та допустимими доказами наявності обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_4 має статус потерпілої особи у кримінальному провадженні або є особою, чиї права чи законні інтереси обмежуються під час досудового розслідування кримінального провадження та відповідно до положень ч. 6 ст. 28 КПК України має право на звернення до слідчого судді з клопотанням щодо здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на розгляд особою, яка її подала, та, перевіривши надані в обґрунтування цих питань документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 22, 28, 114, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення розумного строку досудового розслідування кримінального провадження №0002140 відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1