Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2038/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 27.08.2020 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рабинівка, Славгородського району, Могильовської області, українця, громадянина України, освіта середня, не інваліда, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
25.08.2020 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився за місцем свого проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час також знаходилася його співмешканка ОСОБА_6 . Цього ж вечора, приблизно в цей же час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на побутовому ґрунті, а саме через алкогольні напої, виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 застосував фізичне насильство відносно ОСОБА_6 , яке виразилося в умисному нанесенні тілесних ушкоджень останній, а саме ударами гумовим шлангом від ручного повітряного насосу по різним частинам тіла ОСОБА_6 в результаті чого заподіяв їй згідно висновку судово-медичної експертизи № 107 від 19.11.2020 року тілесні ушкодження у вигляді: синців в обох лопаткових ділянках та в нижній частині грудної клітки з переходом на поперекові ділянки двобічно на фоні значного набряку, синця у всіх третинах та по всім поверхням верхніх та нижніх кінцівок на фоні значного набряку підлеглих тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 не перебувають.
Крім цього, 27.08.2020 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті вищевказаного будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей же час також знаходилася його співмешканка ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, умисно здійснив поштовх обома руками в область спини ОСОБА_6 , від чого остання упала обличчям на підлогу, та після чого умисно наніс їй близько 6-ти ударів правою ногою в область бічної правої стінки живота та ребер, внаслідок чого заподіяв їй згідно висновку судово-медичної експертизи № 107 від 19.11.2020 року тілесні ушкодження у вигляді:
- синця по центру підборіддя та на лівій виличній ділянці, садна в скронево-тім`яній ділянці зліва у волосистій частині голови, синця на верхній губі на 1 см. вліво від серединної анатомічної лінії тіла, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин покривів черепа в лобно-тім`яній ділянці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 не перебувають;
- синця в нижній третині грудної клітки по передній поверхні з переходом на передню черевну стінку, щілиноподібних розривів в проекції ниркового ложа правої нирки, щілиноподібних розривів брижі тонкого кишківника та крововиливів в товщі великого сальника, гемоперитонеуму крові в черевній порожнині 1800 мл., гематоми в заочеревинному просторі в проекції правого ниркового ложа 600 мл. та крововиливу в напрямку хребта, м`язів попереку справа, правої бічної стінки та правого заочеревинного простору, крововиливу в проекції ниркового ложа лівої нирки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечними для життя в момент їх заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та перебувають в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .
Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років. Також, прокурор просить обрати обвинуваченому після вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив суду, що проживав з померлою в її будинку в АДРЕСА_2 . В будинку також проживала дочка померлої ОСОБА_7 . Час від часу у нього з померлою виникали конфліктні ситуації через спиртні напої. Пояснив суду, що 25.08.2020 року ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на прохання ОСОБА_4 не реагувала та він підтверджує той факт, що дійсно побив ОСОБА_6 шлангом з повітряного насосу, удари наносив по кінцівках. Що ж стосується 27.08.2020 року, то ОСОБА_4 стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не наносив і з ліжка не спихав. 26.08.2020 року перебував у нетверезому стані, додому прийшов близько 19 год. 00 хв., запитав у ОСОБА_6 чи приготувала вона їсти, на що померла відповіла що ні. Після 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 пішов з дому до сусідки ОСОБА_8 , повернувся о 02 год. 00 хв. 27.08.2020 року і побачив, як дочка померлої ОСОБА_7 стоїть над ОСОБА_6 та питає чому мама лежить на підлозі. Після цього ОСОБА_4 підняв померлу, поклав її на диван та ліг спати. Прокинувся від того, що вночі до них додому приїхали сестри ОСОБА_4 та намагалися привести до тями ОСОБА_6 . Коли приїхала швидка допомога ОСОБА_6 вже була метрвою.
Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що є братом померлої ОСОБА_6 , його сестра проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_4 та своєю дочкою у с. Озеряни приблизно рік. З померлою сестрою ОСОБА_5 спілкувався не часто. Зазначив, що бували випадки, коли до нього телефонувала дочка померлої ОСОБА_9 і говорила, що ОСОБА_4 б`є її матір ОСОБА_6 . В день смерті сестри ОСОБА_5 також зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила, що обвинувачений вчинив розгром у будинку і що він побив ОСОБА_6 . Про смерть сестри дізнався від племінниці. Просить міру покарання обвинуваченому обрати згідно із законом.
Свідок ОСОБА_7 , яка є дочкою померлої ОСОБА_6 , повідомила суду, що проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_6 в с. Озеряни. Зазначила, що між мамою та ОСОБА_4 часто виникали конфліктні ситуації через вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 часто билися у присутності ОСОБА_7 . Зі слів мами, 25.08.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 побив її шлангом, до поліції вона не зверталася, тому що боялася. При цьому, мама була побита. 26.08.2020 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 вживали спиртні напої та зробили вдома розгром, сильно сварилися, ОСОБА_6 виганяла обвинуваченого з дому. Також, пояснила суду, що 26.08.2020 року вона пішла з дому приблизно о 11 год. 00 хв. та коли повернулася, то побачила, що мама лежить на підлозі, біля шафи, розмовляла з мамою, приносила попити води. ОСОБА_4 повернувся додому десь між 00 год. 00 хв. та 01 год. 00 хв. 27.08.2020 року, був у нетверезому стані. У зв`язку з цим пішла покликати на допомогу сестру обвинуваченого ОСОБА_11 . Коли приїхала швидка допомога ОСОБА_7 була у ОСОБА_11 від якої і дізналася про смерть мами. Також, зазначила, що 26.08.2020 року та вночі 27.08.2020 року нікого зі сторонніх людей у будинку не було.
Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого, пояснила суду, що її син ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_6 та її дочкою. 27.08.2020 року вона прийшла до будинку, де проживав її син разом з померлою, біля будинку стояла швидка допомога, ОСОБА_6 лежала у ліжку, біля неї лежав ОСОБА_4 , в будинку не було світла. Швидку допомогу викликала ОСОБА_13 , тому що до неї прибігла дочка померлої ОСОБА_9 і сказала, що мамі погано. При цьому, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також, зазначила, що раніше між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбувалися бійки.
Свідок ОСОБА_14 , яка є сестрою обвинуваченого, повідомила суду, що 27.08.2020 року, приблизно о 04 год. 00 хв. до неї у вікно постукала донька померлої ОСОБА_9 і повідомила, що мамі погано, тому вони разом поїхали до будинку, де проживала ОСОБА_6 з її братом ОСОБА_4 . У будинку ОСОБА_14 побачила, що ОСОБА_6 лежала на ліжку разом з ОСОБА_4 , брат був у нетверезому стані, а ОСОБА_6 не реагувала, а тому ОСОБА_14 викликала швидку. Зазначила, що донька померлої ОСОБА_9 розповідала, що між ОСОБА_4 та її мамою ОСОБА_6 часто виникають конфліктні ситуації.
Свідок ОСОБА_15 , яка є сестрою обвинуваченого, по суті справи повідомила, що 27.08.2020 року, близько 04 год. 00 хв. їй зателефонувала сестра ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_16 погано. Коли ОСОБА_15 прийшла до будинку, то побачила, що ОСОБА_17 лежала на дивані, а брат ОСОБА_4 курив на подвір`ї. ОСОБА_15 намагалася привести померлу до тями, люди говорили, що того дня ОСОБА_4 побив померлу ОСОБА_6 шлангом. Сам факт бійки на власні очі не бачила.
Свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою обвинуваченого та померлої, пояснила суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обоє зловживали спиртними напоями. ОСОБА_17 досить часто бувала в побоях, припускає, що її бив ОСОБА_4 27.08.2020 року, приблизно о 00 год. 00 хв. до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_4 попросити молока, при цьому він не був агресивно настроєним. Посидівши трохи ОСОБА_18 пішов додому десь о 01 год. 00 хв. ночі. Про смерть ОСОБА_17 дізналася зранку. Стверджує, що померла не була конфліктною, а тому ніхто з жителів села не міг прийти та побити її.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 27.08.2020 року з фото-таблицями до ньогоз яких вбачається, що з письмового дозволу власника, у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у період часу з 07 год. 00 хв. по 07 год. 30 хв. проведено огляд території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено тіло трупа ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події від 27.08.2020 року з фото-таблицями до ньогоз яких вбачається, що з письмового дозволу власника, за участю потерпілого ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у період часу з 13 год. 20 хв. по 13 год. 50 хв. проведено огляд території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено простирадло, футболку білого кольору з нашаруванням плям рідини бурого кольору, гумовий шланг чорного кольору;

- протоколом огляду місця події від 27.08.2020 року з якого вбачається, що з письмового дозволу ОСОБА_4 у період часу з 14 год. 10 хв. до 14 год. 15 хв. у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 було оглянуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , огляд фіксувався за допомогою відеозйомки;

- протоколом огляду трупа від 27.08.2020 року з фото-таблицями до нього з яких вбачається, що на підставі повідомлення про смерть у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , за участю спеціаліста судово-медичного експерта (лікаря) ОСОБА_25 проведено огляд трупа ОСОБА_6 та вилучено кінці нігтьових пластинок лівої та правої кисті, зразки волосся з лобної, потиличної, лівої та правої скроневої, тім`яної ділянки, а також різнокольорову кофтину, нижню білизну, шкарпетки, які упаковано до паперових конвертів з підписом понятих, судового експерта, слідчого;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2020 року з фото-таблицями до нього з яких вбачається, що у період з 19 год. 00 хв. по 19 год. 40 хв. за участю потерпілого ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_26 , у будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_7 розповіла про події, які відбулися в ніч з 26.08.2020 року на 27.08.2020 року та пояснила, що 26.08.2020 року, близько 20 год. 00 хв. вона зателефонувала до свого дядька ОСОБА_5 та повідомила, що співмешканець її матері ОСОБА_4 сильно її побив, оскільки вони разом вживали спиртні напої та в них відбувся побутовий конфлікт. 27.08.2020 року, повернувшись додому ОСОБА_7 побачила, що її мати ОСОБА_6 лежить на підлозі в спальній кімнаті, між диваном та шафою та помітила, що вона в крові. ОСОБА_6 повідомила дочці, що вона не може піднятися через біль. ОСОБА_4 , прийшовши додому, допоміг останній піднятися та поклав її в ліжко. ОСОБА_6 повідомила Діані, що її дуже сильно побив співмешканець ОСОБА_4 . Вночі ОСОБА_7 почула від ОСОБА_6 дивні звуки, нібито остання задихається, а тому вона пішла до рідних, щоб повідомити про подію та викликати швидку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2020 року з фото-таблицями до нього з яких вбачається, що у період з 11 год. 40 хв. по 12 год. 00 хв. за участю захисника ОСОБА_27 , у присутності понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , обвинувачений ОСОБА_4 розповів, що 25.08.2020 року, близько 21 год. 00 хв. він знаходився разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_6 знаходилася в нетверезому стані, тому між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_30 в кімнаті спальні дістав з підлоги гумовий шланг чорного кольору від повітряного насосу, на вигляд близько 40 см. довжиною та діаметром близько 1 см. та після цього почав наносити ОСОБА_6 удари по ногам, попереку, сідницях та руках (якими вона закривалася від ударів) в кількості приблизно 5-6 ударів, а також ляпасом по обличчю пошкодив їй губу, внаслідок чого в неї з губи пішла кров. Також, 26.08.2020 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 та її донькою ОСОБА_7 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з приводу вживання спиртних напоїв, проте дана сварка закінчилася та після цього він пішов до сусідки, щоб взяти в неї сигарету та покурити. Повернувшись додому ОСОБА_4 лежав на дивані, дивився телевізор та помітив, як ОСОБА_6 пішла до кімнати кухні, дістала пляшку з самогоном та випила його. Після цього ОСОБА_6 повернулася до спальної кімнати та хотіла лягти на ліжко, де лежав ОСОБА_4 , проте ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 обома руками в спину, від чого вона впала на землю, обличчям донизу, в напрямку лівого дальнього кута від входу до кімнати, при цьому її руки в цей момент були розкинуті в різні сторони та вона вдарилася обличчям об підлогу. Після цього, ОСОБА_4 встав з дивану, підійшов до ОСОБА_6 та в подальшому наніс близько шести ударів тільки правою ногою в область правої сторони тулуба та ребер, після чого пішов з будинку та близько через півгодини повернувся назад. Повернувшись до будинку та зайшовши до спальної кімнати ОСОБА_4 виявив, що ОСОБА_6 лежить на підлозі між ліжком та дерев`яною шафою, яка розташована праворуч біля входу до кімнати. ОСОБА_4 підняв ОСОБА_6 та поклав на ліжко, на її прохання накрив її ковдрою та після цього заснув. Прокинувшись близько 05 год. 00 хв. ранку ОСОБА_4 поряд з ліжком побачив своїх сестер ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які за допомогою нашатирю намагалися привести до тями співмешканку ОСОБА_6 , проте через невеликий проміжок часу до приїзду карети швидкої допомоги остання перестала дихати;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2020 року з якого вбачається, що у період часу з 18 год. 33 хв. до 18 год. 40 хв. у присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_19 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 розповів механізм нанесення ударів померлій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 гумовим шлангом, а також повідомив, що 27.08.2020 року штовхнув ОСОБА_6 обома руками в область спини, від чого остання упала обличчям на підлогу, та після чого умисно наніс їй близько 5-ти ударів правою ногою в область живота та стегон. Покази зафіксовано за допомогою відеозйомки та в подальшому матеріали відеозапису записано до оптичного диску та долучено до протоколу слідчого експерименту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2020 року з якого вбачається, що у період часу з 18 год. 45 хв. до 18 год. 56 хв. за участю законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_34 . Та ОСОБА_19 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей свідка ОСОБА_7 , в ході якого вона пояснила, що між ОСОБА_4 та її мамою ОСОБА_6 часто виникали конфліктні ситуації через вживання спиртних напоїв, розповіла механізм нанесення ударів ОСОБА_4 . ОСОБА_6 25.08.2020 року та 27.08.2020 року. Покази зафіксовано за допомогою відеозйомки та в подальшому матеріали відеозапису записано до оптичного диску та долучено до протоколу слідчого експерименту;

- висновком експерта від 19.10.2020 року № 107 з якого вбачається, що: 1) смерть ОСОБА_6 настала від закритої тупої травми живота з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилась внутрішньою крововтратою, що підтверджується вираженим малокрів`ям внутрішніх органів та виявленими тілесними ушкодженнями; 2) При судово - медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_6 виявлені зовнішні та внутрішні тілесні ушкодження: садно в скронево-тім`яній ділянці зліва у волосистій частині голови, синець на верхній губі на 1 см. вліво від серединної анатомічної лінії тіла, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, синці по центру підборіддя та на лівій виличній ділянці, синці у всіх третинах та по всім поверхням верхніх та нижніх кінцівок на фоні значного набряку підлеглих тканин, синці в обох лопаткових ділянках та в нижній частині грудної клітки з переходом на поперекові ділянки двобічно на фоні значного набряку, крововилив на внутрішній поверхні м`яких покривів черепа в лобно-тім`яній ділянці зліва, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі), незадовго до настання смерті та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з її настанням не перебувають; синці в нижній третині грудної клітки по передній поверхні з переходом на передню черевну стінку, щілиноподібні розриви в проекції ниркового ложа правої нирки, щілиноподібні розриви брижі тонкого кишківника та крововиливи в товщі великого сальника, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині) 1800 мл., гематома в заочеревинному просторі в проекції правого ниркового ложа 600 мл. та крововилив в напрямку хребта, м`язів попереку справа, правої бічної черевної стінки та правого заочеревинного простору, крововилив в проекції ниркового ложа лівої нирки, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі), незадовго до настання смерті, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення;
- висновком експерта від 19.11.2020 року № 138 з якого вбачається, що не виключена можливість, що вказані у висновку експерта № 107 від 19.11.2020 року тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_4 в протоколі допиту його в якості підозрюваного від 27.08.2020 року та вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 28.08.2020 року.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини (далі стисло ЄСПЛ) у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.
Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.
Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.
Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст.94 КПК України).
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.
Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.
Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинуваченого, інших осіб під час досудового розслідування в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.
Оцінюючи надані та досліджені судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючи їх реальний зміст, суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980року у справі «Девеер проти Бельгії»).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що він не наносив тілесних ушкоджень померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю спростовуються матеріалами справи та показами свідків. А тому, суд за наслідками судового розгляду прийшов до переконання та розцінює відповідні покази обвинуваченого як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, поведінку захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, тому суд не може вказані показання взяти до уваги. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував того факту, що між ним та померлою ОСОБА_6 часто виникали конфліктні ситуації із застосуванням фізичної сили. Також, ОСОБА_4 підтвердив той факт, що бив померлу, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду розповідав механізм нанесення ударів ОСОБА_6 . При цьому, суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які стверджували, що не бачили факту побиття ОСОБА_4 померлої ОСОБА_6 , оскільки всі вони є родичами обвинуваченого ОСОБА_4 , що викликає сумнів в їх неупередженості та незацікавленості в результаті розгляду цієї кримінальної справи.
Підводячи підсумок викладеному, суд виходить з того, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є життя людини, а кожна людина має право на життя, яке відповідно до ст. 2 Європейської конвенції з прав людини охороняється законом. Стаття 2 одна з небагатьох статей Конвенції, порушення положень якої не може бути виправданим навіть під час війни чи дії інших надзвичайних обставин (стаття 15).
Конвенційні висновки Європейського суду з прав людини свідчать про те, що стаття 2 разом із статтею 3 Конвенції втілює одну з основних цінностей демократичної спільноти, яку уособлює Рада Європи.
Завдання і мета Конвенції як інструменту для захисту окремої людини вимагають, щоб стаття 2 інтерпретувалась і застосовувалась так, щоб були практично і ефективно реалізовані її запобіжні норми (рішення у справах «Ангелова проти Болгарії», заява № 38361/97 та «Мойсієв проти Польщі», заява № 11818/02).
У цьому контексті міститься опосередкована вимога щодо проведення негайного і розумного оперативного слідства та розгляду справи у суді, про що свідчать рішення у справах «Яшан проти Туреччини» від 02.09.1998, «Махмут Кайя проти Туреччини», заява № 22535/93.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, визначенням якого є - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз у тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), та у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що підчас відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. У п. 38 рішення від 16.10.2008 у справі "Ізмайлов проти Росії" Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не встановив.
Обираючи обвинуваченому вид і строк покарання, суд зважає на те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Суд призначатиме обвинуваченому покарання у межах, установленої у санкції ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, так як інколи зловживає спиртними напоями, раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням вмотивованих обставин, а також з`ясувавши повні і всебічні відомості про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, з`ясування розуміння ним усвідомлювати значення своїх протиправних дій і керування ними, ставлення до вчиненого ним діяння, суд приходить до виваженого та обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції інкримінованого йому злочину.
Крім того, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду або учинити інше кримінальне правопорушення та прокурором в судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам передбачених ст. 177 КПК України.
Шкода в результаті вчинення злочину не встановлена.

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи під час досудового розслідування - відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Арешт на майно підозрюваного не накладався.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 50, 65 , 66, 67, ч. 2 ст. 121 КК України ; ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.
Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.
Речові докази по справі у виді: біологічних зразків померлої ОСОБА_6 , які поміщено до 8-ми паперових конвертів, одяг померлої, а саме: шкарпетки, різнокольорову кофтину та труси, які було упаковано до 3-ох паперових конвертів, біологічні зразки ОСОБА_4 , які поміщені до 4-ох паперових конвертів, простирадло з нашаруванням рідини бурого кольору, футболку з нашаруванням рідини бурого кольору, гумовий шланг чорного кольору, які знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирські області - знищити.
Речові докази по справі у виді: кофти чорної з сірими вертикальними полосами на руках «National», футболку поло блакитного кольору, джинси синього кольору, кросівки темно-сірого кольору «just do it» - передати ОСОБА_4 .
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання такої апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку, а учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1