Номер провадження: 11/813/10/21
Номер справи місцевого суду: 523/1321/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року, -

встановила:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 14.01.2020 року, справа надійшла в провадження колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_8 , судді-учасники колегії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.п.116).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Одеського апеляційного суду від 21.10.2020 року здійснено перереєстрацію матеріалів справи відповідно до вимог положень автоматизованої системи документообігу суду, та визначено той же склад колегії суддів (а.п.123).

02.07.2021 року повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, справу передано судді-доповідачу ОСОБА_2 , у зв`язку із прийняттям 10.06.2021 року Вищою радою правосуддя рішення №1308/0/15-21 про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2009 року ОСОБА_11 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_11 звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання у відношенні ОСОБА_11 , до вступу вироку у законну силу, залишено без змін.

Позови заступника прокурора м. Одеси до ОСОБА_11 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування осіб, потерпілих від злочину задоволено в повному обсязі та на підставі ст.93-1 КПК (в редакції 1960 року), ст.1206 ЦК України, у відшкодування витрат, понесених закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування осіб, постраждалих від злочину, стягнуто з ОСОБА_11 в дохід держави 7602 грн.

Згідно ст.291 КПК України (в редакції 1960 року), цивільні позови, заявлені цивільними позивачами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про відшкодування спричиненої їм матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, та роз`яснено вказаним особам їх право на звернення з позовами про відшкодування їм матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст. 93 КПК України (в редакції 1960 року) судові витрати по справі за проведення експертних досліджень в сумі 690,10 грн стягнуто із ОСОБА_11 в дохід держави (а.п.18-24).

05.03.2009 року вирок набрав законної сили, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.п.25).

Постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року в ході досудового розслідування кримінальної справи №8, порушеної відносно ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України накладено арешт на автомобіль «МАЗ 54323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «С10-241», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.п.3).

23.01.2019 року власник вказаного автомобілю - ОСОБА_7 , представником якого є адвокат ОСОБА_19 , звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із клопотанням від 22.01.2019 року про скасування арешту, накладеного постановою слідчого ОСОБА_18 від 06.06.2007 року, з автомобілю «МАЗ 54323», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.п.1).

Оскарженою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року клопотання ОСОБА_7 від 22.01.2019 року про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року у кримінальній справі №8 на автомобіль «МАЗ 54323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишено без задоволення (а.п.105-106).
Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції, здійснюючи розгляд клопотання в порядку КПК України (в редакції 1960 року), послався на те, що особою, стосовно майна якої вирішується питання про скасування арешту ОСОБА_7 та його представником адвокатом ОСОБА_19 не доведено недоцільності подальшого арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року з метою забезпечення цивільних позовів у кримінальній справі №8 на автомобіль «МАЗ 54323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та за таких підстав суд першої інстанції не встановив підстав для скасування означеного арешту майна.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та скасувати арешт з автомобілю «МАЗ 54323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,накладений постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року (а.п.108-111).

Апелянт вказує, що вироком суду цивільні позови залишені без розгляду, він не був особою, яка відшкодовує шкоду заподіяну належним йому джерелом підвищеної небезпеки, тому вважає, що відмова у скасуванні арешту на його майно постановою суду від 02.12.2019 року є незаконною.

Апеляційний розгляд відповідно до положень ст.362 КПК України (в редакції 1960 року) проведено за відсутністю власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_19 , які будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Адвокат ОСОБА_19 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі власника майна та його представника.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до п. 9 «Перехідних положень» КПК України 2012 року передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно зі статтею 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

Статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що арешт на автомобіль «МАЗ 54323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «С10-241», реєстраційний номер НОМЕР_2 , було накладено в ході досудового розслідування в порядку КПК України (в редакції 1960 року) кримінальної справи №8, порушеної відносно ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України, постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року з метою забезпечення цивільних позовів та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що арешт на вказаний автомобіль та напівпричіп накладений постановою слідчого від 06.06.2007 року, тобто до набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року).

18.02.2009 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 був засуджений за ч.1 ст.286 КК України з призначенням відповідного покарання. Вироком суду питання щодо скасування арешту на майно не вирішувалося.

05.03.2009 року вказаний вирок набрав законної сили.

Таким чином, в ході досудового розслідування кримінальної справи та за результатами розгляду справи судом першої інстанції та його подальшого виконання, питання скасування накладеного арешту на автомобіль«МАЗ 54323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не розглядалося та не вирішено.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що скасування арешту на майно не може здійснюватися в порядку КПК України (в редакції 2012 року), оскільки арешт на майно було накладено до набрання чинності КПК України 2012 року, про що зазначено в п. 9 «Перехідних положень» КПК України.
Скасування вказаного арешту також не може бути здійснено в порядку КПК України (в редакції 1960 року) з наступних підстав.
Відповідно до ст.126 КПК України (в ред. 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Частиною 6 ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
В порядку КПК України розглядаються скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.
В поданому до суду клопотанні ОСОБА_7 не посилається на необхідність перевірки підстав накладення арешту. Його звернення до суду пов`язане з обмеженням його права накладеним арештом вже після призначеного засудженому ОСОБА_11 покарання та виконання вироку суду.
Таким чином, скасування зазначеного арешту не може відбуватися ні за КПК України (в редакції 1960 року), ні за КПК України (в редакції 2012 року).
Апеляційний суд вважає, що питання щодо скасування зазначеного арешту повинно розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Таке рішення апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №727/2878/19, відповідно до якого, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України (в редакції 1960 року) та не знятого за цим Кодексом після прийняття остаточного рішення по справі, яке набуло законної сили, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 КПК України (в редакції 1960 року), п.15 «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 від 06.06.2007 року у кримінальній справі №8 на автомобіль «МАЗ 54323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4