Провадження № 11-кп/824/126/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Раденичі Мостиського р-ну Львівської області, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 01 вересня 2020 приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на платформі Центрального залізничного вокзалу міста Києва, що територіально розташований в Солом`янському районі міста Києва, побачив та підібрав сміттєвий пакет, при візуальному огляді вмісту якого виявив, що всередині знаходиться одна скляна ємність закручена кришкою та одна пластикова ємність закручена кришкою, з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, а саме наркотичний засіб канабіс. У цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу для особистого вживання без мети збуту.
Діючи умисно з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу, ОСОБА_7 , вказані ємності помістив до центрального відділення сумки, яку на той час тримав при собі, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб канабіс для особистого вживання без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб канабіс, пішки попрямував на вхід до станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де в подальшому, був зупинений працівником поліції.
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави. Вирішено питання стосовно речових доказів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 в цілому вірно прийшов до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене, однак призначив занадто суворе покарання, як для особи, яка є безробітним та малозабезпеченим.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що під час отримання обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_7 надав дізнавачу клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, що він долучив його до матеріалів справи, які направлятимуться до суду, оскільки він 17.09.2020 звернувся до ТОВ «Медичний Центр «Клініка імені Гальченко В.В.» та розпочав курс добровільного лікування від наркоманії в період часу з 17.09.2020 по теперішній час, про що свідчить медична довідка. Станом на 30 вересня 2020 року ОСОБА_7 завершив курс добровільного лікування від наркоманії, який тривав в період часу з 17.09.2020 по 30.09.2020. Надавши дізнавачу клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.309 КК України, обвинувачений не розуміє чому до суду воно не надійшло і суд розглянув дану справу в спрощеному провадженні без виклику сторін, а отже не мав можливості розглянути дане клопотання.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення інкримінованого йому кримінального проступку, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст.65 КК України, та повною мірою врахував, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, врахував дані про особу обвинуваченого, а також обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Що стосується вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.309 КК України, то колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Підстава звільнення особи від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.309 КК України, складається з двох елементів, а саме: добровільного звернення цієї особи до лікувального закладу і початку її лікування від наркоманії.
Наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія" (ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»).
Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією (ст.12 вищезазначеного Закону).
Відповідно до Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами та психотропними речовинами, затвердженому спільним Наказом Міністерства охорони здоров`я та Міністерства внутрішніх справи України 16.06.1998 р. №158/417, медичним обстеженням особи, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами, вважається її обстеження в стаціонарних умовах за направленням лікаря-нарколога після проведеного медичного огляду з метою підтвердження (або не підтвердження) встановленого лікарем-наркологом діагнозу "наркоманія" чи "токсикоманія". Термін медичного обстеження не повинен перевищувати 10 діб. Діагноз "наркоманія" чи "токсикоманія" встановлюється лікарсько-консультативною комісією наркологічного закладу, де проводиться медичне обстеження. Якщо в результаті медичного обстеження встановлено діагноз "наркоманія" чи токсикоманія" і особа потребує лікування в стаціонарних чи амбулаторних умовах, то лікарсько-консультативна комісія наркологічного закладу зобов`язана запропонувати їй пройти курс добровільного лікування та соціально-психологічної реабілітації.
Особі, яка добровільно звернулася до наркологічного закладу для проходження курсу лікування, забезпечується, на її прохання, анонімність лікування. Відомості про таке лікування можуть бути надані лише правоохоронним органам у разі притягнення цієї особи до кримінальної або адміністративної відповідальності (ст.14 вищенаведеного Закону).
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Так, з наданої захисником довідки № 210 від 02.11.2020 року виданої лікарем ОСОБА_10 ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.», вбачається, що ОСОБА_7 встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, епізодичне вживання.
Крім того, з наданої захисником довідки № 272 від 12.01.2021 виданої головним лікарем ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» ОСОБА_11 , вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до ТОВ «Медичний Центр «Клініка імені Гальченко В.В.» та розпочав курс добровільного лікування від наркоманії, тривав в період часу з 17.09.2020 по 30.09.2020. Після закінчення курсу лікування йому була видана довідка № 210 від 02.11.2020. Діагноз «наркоманія» ОСОБА_7 був встановлений лікарсько-консультативною комісією лікувального закладу ТОВ «Медичний Центр «Клініка імені Гальченко В.В.» після проведення медичного огляду згідно вимог Наказу МОЗ №158/417 від 16.06.1998.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію такого ступеня, який би потребував лікування від цього захворювання. На думку колегії суддів поставлений діагноз «наркоманія»: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, епізодичне вживання» сам по собі дає підстави стверджувати про епізодичність вживання обвинуваченим наркотичних засобів, відсутність стійкої залежності від наркотичних засобів та недосягнення того ступеню захворювання, який би вимушував обвинуваченого вчиняти кримінальні правопорушення, що підпадають під ознаки ст.309 КК України та вимагав би лікування обвинуваченого від наркоманії. Факт зазначеного лікування колегія суддів розцінює як намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок шляхом штучного створення підстав, передбачених ч.4 ст.309 КК України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 звернувся до лікувальної установи через 16 днів після вчинення кримінального проступку та за 10 днів до ухвалення вироку, що також ставить під сумнів відсутність у обвинуваченого мети уникнення кримінальної відповідальності за незаконні дії з наркотичними засобами.
За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, оскільки апеляційна скарга захисника не містить належного обґрунтування та переконливих доводів щодо незаконності вироку.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4