Справа № 333/1080/18
Провадження № 1-кп/333/30/21
ВИРОК

Іменем України
15 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000021 від 03.01.2018 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, працюючого на посаді директора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Охоронно-консалтингова компанія «Претора Груп», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

У період часу з 01 год. 44 хв. до 03 год. 00 хв. 03 січня 2018 року ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля автостоянки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, побачив співробітників Управління патрульної поліції м. Запоріжжя, а саме патрульного поліцейського інспектора роти 3 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_12 та інспектора роти 3 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_13 , які пересувалися на службовому автомобілі марки «Toyota Prius», в кузові білого кольору, з розпізнавальними написами «ПОЛІЦІЯ», з бортовим номером № 305, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому знаходились у форменому одязі працівника поліції і виконували покладені на них службові обов`язки зі здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення причин та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиненню таких правопорушень та вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, охорони громадського порядку, шляхом патрулювання території оперативного обслуговування Комунарського району м. Запоріжжя, відповідно до покладених на них завдань, передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, отримавши о 01 год. 40 хв. 03 січня 2018 року виклик на службовий планшет від оператора «102» про те, що біля машин на стоянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, знаходиться невідомий чоловік, який веде себе підозріло.

При появі патрульного автомобіля ОСОБА_11 почав себе підозріло вести та ховатися за дерева. ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підійшли до нього та відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року представилися співробітниками поліції. У цей час, ОСОБА_11 , підійшовши до останніх, почав безпричинно до них чіплятися та висловлюватись в їх сторону нецензурною лексикою. У відповідь ОСОБА_12 почав вимагати від ОСОБА_14 припинити свої протиправні дії, представитися і відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року з метою здійснення поверхневої перевірки продемонструвати вміст кишень на предмет наявності речей, обіг яких заборонено чи обмежено, або які становлять загрозу життю чи здоров`ю особи або інших осіб, проте ОСОБА_11 на законні вимоги працівника поліції не відреагував та намагався завдати останнім тілесні ушкодження, що виразилося в замахуванні кулаками обох рук. Для забезпечення особистої безпеки та виконання службових обов`язків, покладених на них законом, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року спробували виконати відносно ОСОБА_14 поліцейські заходи примусу, а саме: фізичного впливу (сили) загиб руки за спину, але останній вирвався і, супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 є співробітником поліції, підійшов до нього та, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади в особі працівника правоохоронного органу, безпричинно наніс останньому боковий удар кулаком правої руки в область щоки, тим самим спричинивши потерпілому відповідно до висновку судової медичної експертизи № 9 від 30.01.2018 року струс головного мозку, садна в ділянці лівої щоки, крововиливи на слизових оболонках губ зліва, що у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, лейтенантом поліції ОСОБА_13 , з метою забезпечення порядку та особистої безпеки, відносно ОСОБА_14 було застосовано спеціальний засіб «Кобра-1 Н», про те жодних результатів це не дало. При неодноразових проханнях працівників поліції заспокоїтися та припинити чинити супротив, ОСОБА_11 обурювався, висловлюючись нецензурною лексикою на адресу працівників поліції. В момент, коли ОСОБА_11 почав скорочувати дистанцію між собою і ОСОБА_12 , намагаючись завдати останньому тілесні ушкодження, з метою попередження вказаних дій, ОСОБА_12 було зроблено два попереджувальних постріли вверх. У відповідь на це, останній почав тікати. У подальшому за допомогою працівників ГШР ОСОБА_14 було доставлено до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і суду пояснив, що 02.01.2018 року він з сім`єю поїхав в гості до товариша. За весь вечір він випив грам 150 коньяку. Приблизно о 23 год. 50 хв. на таксі вони повернулися додому. Він піднявся, взяв собаку без повідка і пішов з нею на вулицю гуляти. Він стояв за деревом біля зеленої зони, де стоять автомобілі, коли почув, що до під`їзду під`їхав автомобіль. Щоб собака не вибігла на дорогу, він почав рухатися ближче до неї. Автомобіль зупинився, з нього вийшли поліцейські і почали світити йому ліхтариками в очі. Він сказав їм, щоб вони перестали світити йому в обличчя. Вони почали питати у нього, хто він такий і що тут робить, на що він сказав їм, що він громадянин України, живе тут і гуляє із собакою. На його питання, хто ви, вони сказали, що поліцейські, але ніхто не представлявся. Після цього поліцейські сказали йому показати кармани, на що він спитав у них, на яких підставах. Потім поліцейські почали лізти в кармани, смикати за руки. Він сказав їм, що покаже документи, коли вони представляться і покажуть посвідчення. Також він сказав їм, що у нього є туристичний ніж. Після цього він дістав з карману мобільний телефон і почав знімати на камеру. Один із поліцейських, як він потім дізнався ОСОБА_12 , вибив у нього з рук телефон. Далі поліцейські удвох навалилися на нього і вони всі разом впали на землю. Він опір не чинив, постійно кричав їм, хто ви такі, і вимагав, щоб вони представилися. В цей час ОСОБА_12 почав його душити, щоб він не кричав, і бити по голові. Він був на колінах, обличчям в землю, руки за спиною. Інший поліцейський ОСОБА_13 сидів позаду нього і намагався вдягти кайданки. В цей час вибігла його дружина, яка кричала, що ви робите, і сусід, чий автомобіль вони зачепили. Він різко встав. ОСОБА_13 почав бризкати йому в обличчя газом. Він казав їм, хто ви такі. Він нікого не бив, намагався відійти від них. Біля під`їзду ОСОБА_12 дістав пістолет і почав стріляти. Щоб поліцейські не зачепили його дружину, він почав бігти в сторону парку, де побачив інший патрульний автомобіль і попросив у них допомоги. Поліцейські були у формі і приїхали на патрульному автомобілі. Він запитував, хто ви поліцейські чи сепаратисти, так як вони не показали посвідчення, а форму і значки можна купити будь де. Він займається єдиноборствами. В той день він був одягнутий не в білу куртку, а в зелену жилетку. Ніяких тілесних ушкоджень він не наносив, так як розумів, що перед ним поліцейські і він потім буде відповідати. Він лише хотів, щоб вони вели себе в рамках повноважень і відповідно до закону. Коли поліцейські смикали його за кофту, він застосував певний прийом, щоб його не могли взяти, став у стійку.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду, що на той час він працював у патрульній поліції. 02.01.2018 року він у складі екіпажу 305 разом з ОСОБА_13 заступив на чергування по Комунарському району у м. Запоріжжі на автомобілі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ніч з 02 січня на 03 січня 2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв., вони отримали на планшет виклик про те, що на автостоянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, невідома особа ходить біля автомобілів. Більше ніяких викликів за цією адресою йому на планшет не приходило. У зв`язку з тим, що на той час було багато випадків крадіжки акумуляторів з автомобілів, тому вони зробили припущення, що там може бути крадій. Вони заїхали у двір, де побачили чоловіка, який почав ховатися за дерево. Вони підійшли до нього, представилися, повідомили, що був виклик і запитали, чи є заборонені предмети, на що той почав виражатися нецензурною лайкою на їх адресу, агресивно себе поводити. Руки ОСОБА_10 тримав у карманах. Коли обвинувачений почав діставати руки з карманів, вони прихопили його за руку, почалась сутичка, в ході якої чоловік продовжував висловлюватися нецензурною лайкою. Після цього вони втрьох впали на землю і вдарилися об автомобіль. Він взяв обвинуваченого в захват, а його напарник намагався зробити загиб руки, але той вирвався. Після цього ОСОБА_10 наніс йому правою рукою удар в ліву частину обличчя. В цей час вибігла жінка, як він потім дізнався дружина ОСОБА_10 , яка кричала, що ви робите. Далі обвинувачений направився до під`їзду будинку, він побіг за ним і почав кричати, щоб той зупинився. ОСОБА_10 в бойовій стійці направився до нього. Після цього він дістав травматичний пістолет і зробив два пострілу вверх, щоб звернути увагу ОСОБА_10 і екіпажу, який вони викликали на допомогу. Далі обвинувачений направився в бік вул. Ситова, де його затримали. Після нанесеного ОСОБА_10 удару він проходив лікування у лікарні МВС. Лежав там 10 днів. ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння, у нього з рота був запах перегару. Вони у всіх запитують, чи є заборонені предмети, з метою особистої безпеки. На його форменому одязі була нагрудна відеокамера, яка в ході сутички впала. Камеру вони включили з самого початку, як тільки вийшли з автомобіля. Собаки поряд з ОСОБА_10 не було. Спочатку ОСОБА_10 наніс йому один удар, а потім коли він до нього підійшов, був ще один удар на відмашку. Протокол про адміністративне правопорушення він не складав, так як в діях ОСОБА_10 вбачалися вже ознаки кримінального правопорушення. При визначенні покарання обвинуваченому потерпілий поклався на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він працює інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у Запорізькій області. У січні у них була нічна зміна, вони патрулювали Комунарський район м. Запоріжжя. Приблизно о 01-00 чи 02-00 годині прийшов виклик на планшет, що невідома особа ходить у дворі біля автомобілів. Коли вони під`їхали на службовому автомобілі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до місця виклику автостоянки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, то побачили, що невідома особа ховається за дерево. Вони підійшли до нього, представилися і пояснили, чому тут. ОСОБА_12 і він назвали ОСОБА_10 звання, посади і прізвища, а також повідомили про те, що в цьому районі відбуваються крадіжки з автомобілів, надійшов виклик, і запитали у нього, хто він такий і що тут робить. ОСОБА_10 почав поводити себе агресивно, виражався нецензурною лексикою на їхню адресу. Вони йому пояснили, що якщо він буде продовжувати себе так вести, то вони будуть вимушені застосувати фізичну силу. Також вони пояснили йому про необхідність проведення поверхневого огляду, запитали, чи є заборонені речі або такі, які несуть небезпеку для оточуючих, на що обвинувачений грубо їм відповів. Вони намагалися провести поверхневий огляд, на що ОСОБА_10 їх відштовхнув. Після цього вони втрьох впали на землю. Вони намагалися завести руку ОСОБА_10 за спину. Потім обвинувачений наніс удар ОСОБА_12 . Далі він, у зв`язку з тим, що фізична сила не дала результатів, застосував до ОСОБА_10 спецзасіб «Кобра», який також не подіяв. Коли вони були на землі, до них підбігла дружина обвинуваченого, яка кричала. Був ще один чоловік. Потім ОСОБА_10 направився до під`їзду, а вони за ним. Коли вони підходили до обвинуваченого, той знову почав скорочувати між ними дистанцію. Після цього ОСОБА_12 зробив два постріли вгору з травматичного пістолету. ОСОБА_10 почав тікати в сторону парку, де був затриманий їхніми співробітниками. Як тільки вони підійшли до обвинуваченого, то включили нагрудну відеокамеру, яка знаходилася на форменому одязі ОСОБА_12 , а потім впала на землю. Коли вони підходили, то посвідчували територію ліхтариком. Після вказаних подій вони викликали швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_12 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що він є сусідом ОСОБА_10 03.01.2018 року, приблизно о 00-00 01-00 годині, він приїхав додому, почав їсти і почув як спрацювала сигналізація на автомобілі його дружини. Він виглянув у вікно і побачив якийсь рух біля автомобіля. Він вийшов на вулицю. Біля задньої частини автомобіля лежав ОСОБА_10 обличчям вниз на землі і на ньому сиділи двоє поліцейських, які намагалися заламати руки назад. Він попросив їх відійти від автомобіля. ОСОБА_10 встав, почав відходити і питати у поліцейських, хто вони такі. У одного з поліцейських впала відеокамера. Потім з`явилася дівчина, яка кричала, щоб не чіпали її чоловіка. ОСОБА_10 відійшов до під`їзду з дружиною і стояв біля сходинок. Поліцейські стояли від нього на відстані 5 метрів, а він знаходився позаду поліцейських на відстані 1 метру. ОСОБА_10 постійно казав поліцейським, щоб вони представилися. Поліцейський дістав пістолет і почав стріляти, при цьому він нічого не казав і не попереджав. ОСОБА_10 побіг, а поліцейський побіг за ним. Потім він почув ще один постріл.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона є дружиною ОСОБА_10 03.01.2018 року, приблизно о 00 год. 55 хв., вони приїхали від гостей. Її чоловік взяв собаку без повідка і пішов з нею на вулицю. Вони гуляли приблизно на відстані 20 метрів від будинку. Десь хвилин через п`ять вона побачила з вікна, як під`їхав автомобіль поліції і з його вікна почали світити ліхтариком на ОСОБА_10 . Потім працівники поліції вийшли з автомобілю, підійшли до її чоловіка, посвітили в обличчя ліхтариком і почали розмовляти з ним на підвищених тонах. Коли вони почали заламувати її чоловікові руки, то вона вийшла до них. ОСОБА_10 вже лежав на землі вниз обличчям. Один поліцейський тримав його за руки, а інший лівою рукою тримав горло, а правою бив кулаком по потилиці. Вона дуже кричала, казала, що її чоловік лише вигулював собаку. Ніхто на неї не реагував. Потім ОСОБА_10 почав вириватися. Поліцейські обперли її чоловіка об автомобіль і почали бризкати газовим балончиком. При цьому був вже власник того автомобіля, так як спрацювала сигналізація перед цим. ОСОБА_10 вирвався і побіг до під`їзду. Вона зібрала всі речі чоловіка, які були розкидані, і також підбігла до під`їзду. Один із поліцейських дістав пістолет і вистрілив у повітря. В цей час її чоловік підійшов до неї і почав казати поліцейським, що вона вагітна. Поліцейські знову почали бризкати його балончиком і він побіг в лівий бік. Вона почула, як кричить її дитина, яка все бачила у вікні, і пішла додому. Наступного дня вона лягла у лікарню на збереження вагітності, так як після цих подій їй стало зле. Вона не бачила, щоб її чоловік наносив комусь із поліцейських тілесні ушкодження. Він тільки намагався вирватися, коли лежав на землі. В той день її чоловік вжив алкогольні напої, грам 150 коньяку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що є сусідом обвинуваченого, живе на першому поверсі у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 03.01.2018 року, приблизно о 01-00 годині, він сидів за комп`ютером і чув як у дворі під`їхав автомобіль, зупинився і відбулася розмова на підвищених тонах. Він виглянув у вікно і побачив у дворі ОСОБА_10 та двох поліцейських. ОСОБА_10 попросив їх представитися і направив на них свій телефон. Вони вибили у нього телефон, почалась боротьба. ОСОБА_10 впав на землю. Один з поліцейських сів на обвинуваченого зверху на спину і намагався завести руки за спину і застебнути наручники, а інший робив захват за голову. Потім ОСОБА_10 встав. Там була ще дружина обвинуваченого, а згодом вийшов сусід. ОСОБА_10 періодично намагався з`ясувати у поліцейських суть претензій до нього. Поліцейські штовхнули обвинуваченого об автомобіль сусіда обличчям і пшикнули із балончика. В цей момент спрацювала сигналізація. ОСОБА_10 відбіг до під`їзду, де поліцейські ще раз бризнули з балончика йому в обличчя і зробили постріли з пістолету. Дружина ОСОБА_10 зібрала розкидані речі обвинуваченого і підійшла до під`їзду. Після пострілів ОСОБА_10 побіг в сторону парку, а поліцейські за ним. Обвинувачений фізичну силу до поліцейських не застосовував. Він не виходив на вулицю, все це бачив з вікна. ОСОБА_10 гуляв із собакою. Освітлення було нормальне, біля під`їздів є ліхтарі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що є сусідкою обвинуваченого. Приблизно о 01 год. 40 хв. ночі, точний день вона не пам`ятає, у січні 2018 року, вона проснулася від крику і за допомогою мобільного телефону викликала поліцію. На той час вона проживала на першому поверсі четвертого під`їзду за адресою: АДРЕСА_2 . Був шум і крик, світилися ліхтарі. Коли вона виглянула у вікно, то побачила як чоловік відскочив, розвернувся і побіг, а за ним побігли двоє у чорному одязі. Хвилин через 10 приїхала поліція і навпроти її вікна поставила автомобіль.

Від допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , зазначеного в обвинувальному акті, сторона обвинувачення відмовилась, так як вказаний свідок був роботодавцем ОСОБА_10 , залучався під час досудового розслідування як свідок для підтвердження факту працевлаштування обвинуваченого та надання даних, що характеризують особу останнього.

Крім показів потерпілого, свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 03.01.2018 року о 01:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.01.2018 року о 01:29 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, у дворі невідомі гучно поводяться. Заявник ОСОБА_18 . За викликом прибув ОСОБА_13 (том 2 а.с. 9).

Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 03.01.2018 року о 01:42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.01.2018 року о 01:41 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 30-а, у дворі біля машин ходить невідома особа в білій куртці і щось робить, заявник: НОМЕР_2 (том 2 а.с. 8).

Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 03.01.2018 року о 04:03 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.01.2018 року о 04:00 з адреси: АДРЕСА_2 , до обласної клінічної лікарні прибув ОСОБА_12 , інспектор лейтенант 3 роти 2 батальйону УПП, з його слів, травму отримав при затриманні, діагноз: струс, забій м`яких тканин обличчя (том 2 а.с. 10).

Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 03.01.2018 року о 12:24 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.01.2018 року о 12:21 до П`ятої міської клінічної лікарні о 12:15 прибув ОСОБА_12 , якого направила поліклініка ГУМВС України, діагноз: ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин обличчя, з його слів, побив невідомий по АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 11).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2018 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_12 звернувся до поліції із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 03.01.2018 року, близько о 01 год. 44 хв. знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , нанесла тілесні пошкодження, при виконані ним службових обов`язків (том 2 а.с. 14).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_12 № 9 від 26.01.2018 року (експертиза почата 03.01.2018 року о 10:35, експертиза закінчена 26.01.2018 року о 15:00) встановлено, що струс головного мозку (за даними медичної документації), садна в ділянці лівої щоки, крововиливи на слизових оболонках губ зліва у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці в ділянці лівого колінного суглобу у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним, 03.01.2018 року (том 2 а.с. 23-25).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_12 № 10д від 26.01.2018 року (експертиза почата 03.01.2018 року о 10:40, експертиза закінчена 26.01.2018 року о 15:20) встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли бути спричинені не менш ніж від трьох травматичних впливів. Взаєморозташування потерпілого і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла (том 2 а.с. 27-29).

Протоколом огляду від 04.01.2018 року встановлено, що 04.01.2018 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів огляд ДВД-диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора № АР0089, 216, який зареєстровано за інспектором роти 3 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_13 , на якому виявлено відеозапис з назвою «», об`ємом 894 Мб. Запис фіксується нагрудним відеореєстратором поліцейського, який закріплений на форменому одязі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Відеозапис відбувається на вулиці. На ньому присутній чоловік, що за зовнішніми ознаками відповідає зовнішності ОСОБА_10 , який, знаходячись біля працівників поліції, виражається нецензурною лексикою в бік останніх, вимагає щоб вони йому представилися, хоча одним із поліцейським було озвучено, що вони представлялися, коли підійшли до нього. На запитання інспекторів поліції, чи є колючі, ріжучі предмети у ОСОБА_14 , останній підтвердив наявність даного предмету при собі, але відмовився його надати. Також при перегляді відеозапису фіксується зрив нагрудного відеореєстратора від різкого руху на землю і з того моменту наявний лише аудісупровід, так як відеореєстратор направлений камерою до низу. На відео фіксуються чіткі вимоги працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_14 , на що останній весь час вимагає від працівників поліції представитися та висловлює явну неповагу до авторитету органів державної влади в особі працівника правоохоронного органу. При подальшому перегляді фіксується поява невідомої жінки, яка повідомляє працівникам поліції, що ОСОБА_11 є її чоловіком та просить негайно його відпустити, при цьому супроводжує свої дії грубою нецензурною лайкою в бік правоохоронців. Також жінка запевняє працівників поліції, що у ОСОБА_14 знаходиться звичайний ніж, туристичний. Після цього фіксується вимога працівників поліції до жінки не чіпати ніж. У подальшому, згідно із записом, остання забирає речі ОСОБА_14 і йде. На відеозаписі зафіксовано спроби працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_14 , застосуванням поліцейських заходів примусу відповідно до ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис переривається в момент прибуття на місце події працівників ГШР і припинення ОСОБА_14 чинити супротив законним вимогам працівників поліції. Надалі, відкривши папку «216», слідчим виявлено відеозапис з назвою «», об`ємом 458 Мб. Запис фіксується нагрудним відеореєстратором поліцейського, зображення відсутнє, про те наявний аудіосупровід. Оглядом встановлено, що протягом часу ведення відеозапису підозрюваний ОСОБА_11 пояснює працівнику поліції обставини, які відбувалися після прибуття до двору його будинку службового автомобіля «Toyota Prius» з пояснювальними написами «ПОЛІЦІЯ» (том 2 а.с. 66-67).

Судом також досліджувався відеозапис з ДВД-диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора № АР0089, 216, який зареєстровано за інспектором роти 3 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_13 .

Із дослідженого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 03.01.2018 року, встановлено, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (том 2 а.с. 103).

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_10 .

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Потерпілий ОСОБА_12 під час вказаних в обвинуваченні подій був у форменому одязі, приїхав на службовому автомобілі з розпізнавальними написами «ПОЛІЦІЯ». Крім того, ОСОБА_10 під час допиту у суді не заперечував, що поліцейські були у формі, на його запитання, хто ви, сказали, що поліцейські, але прізвище і звання не назвали, він розумів, що перед ним поліцейські і хотів, щоб вони вели себе в рамках повноважень і відповідно до закону. Також, суд звернув увагу на те, що допитані під час судового слідства свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , повідомляли, що разом з обвинуваченим у дворі були двоє поліцейських, тобто ні в кого з очевидців вказаних подій не було сумніву в тому, що потерпілий ОСОБА_12 був працівником поліції.

Отже, обвинувачений під час нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 достовірно знав, що останній є працівником правоохоронного органу і на час вказаних в обвинуваченні подій виконував службові обов`язки.

Доводи захисника про недопустимість як доказів оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського за 03.01.2018 року, протоколу його огляду від 04.01.2018 року і постанови від 04.01.2018 року про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів, так як, на його думку, слідчим не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо тимчасового доступу до речей і документів та отримано копію відеозапису в УПП Запорізької області без відповідного дозволу на те суду і долучено до справи не оригінал електронного документа, є необґрунтованими.

Так, за змістом статей 159-166 КПК України порядок тимчасового доступу до речей і документів передбачений у випадках, коли особа у володінні якої перебувають такі речі та документи обмежує можливість сторони кримінального провадження ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити (здійснити їх виїмку). У цьому провадженні представники УПП Запорізької області добровільно надали слідчому на його запит зазначений вище відеозапис, а отже необхідності у зверненні слідчого з клопотанням до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 160 КПК України, не було.

Твердження сторони захисту про недотримання ОСОБА_12 положень Закону України «Про Національну поліцію» та можливого перевищення ним своїх повноважень, а також щодо його неправомірних дій як працівника правоохоронного органу стосовно ОСОБА_10 , а також твердження обвинуваченого, що він лише вигулював собаку, нічого не порушував і на нього у подальшому не було складено жодного протоколу про адміністративне правопорушення, також є неспроможними з огляду на наступне.

Посилання сторони захисту про недоведеність у судовому засіданні невиконання ОСОБА_10 законних вимог працівника правоохоронного органу, не ґрунтуються на вимогах закону, так як об`єктивна сторона скоєного ним кримінального правопорушення не вимагає вчинення цих дій винною особою і полягає лише в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що і було встановлено судом.

Невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Тобто, наявність чи відсутність у поліцейського підстав для пред`явлення вимоги, що входить у межі його повноважень, не може братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу злочину, передбаченого статтями 342 та 345 КК України.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського і показів самого обвинуваченого вбачається, що останній повідомив поліцейським про наявність у нього ножа, однак показати його відмовився. Для забезпечення особистої безпеки та виконання службових обов`язків, покладених на них законом, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року спробували виконати відносно ОСОБА_14 поліцейські заходи примусу, а саме: фізичного впливу (сили) загиб руки за спину. Суд вважає, що застосовані до обвинуваченої особи заходи з боку поліції були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і були застосовані відповідно до процедури, установленої законом. Але ОСОБА_10 вирвався і, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади в особі працівника правоохоронного органу, безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_12 боковий удар кулаком правої руки в область щоки. Проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку, що зазначені дії обвинуваченого не були зумовлені інстинктивною реакцією на несподіване для нього насильство чи намаганням відвернути небезпеку для свого життя і здоров`я.

Покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , які зазначили, що не бачили, щоб ОСОБА_10 наносив тілесних ушкоджень поліцейським, суд не бере до уваги, оскільки зазначені свідки були очевидцями не всіх подій, адже ОСОБА_15 і ОСОБА_16 не могли бачити, що відбувається у дворі, поки виходили на вулицю, а ОСОБА_17 бачив все з вікна, і на вулицю не виходив.

Доводи обвинуваченого і його захисника про штучне створення доказів по кримінальному провадженню суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказана позиція сторони захисту є лише припущенням та суб`єктивним відношенням до цього. Так, сторона захисту на підтвердження своїх доводів посилається на те, що о 01 год. 40 хв. 03.01.2018 року ОСОБА_12 і ОСОБА_13 отримали виклик на службовий планшет від оператора 102 про те, що біля машин на стоянці по вул. Чумаченка, буд. 30-а, знаходиться невідомий чоловік, який веде себе підозріло, а відповідно до інформації, наданої Запорізьким філіалом ПАТ «Укртелеком» номер телефону заявника НОМЕР_2 є номером таксофону, встановлений за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 47-а (Вознесенівський район м. Запоріжжя). При цьому до матеріалів справи долучений рапорт щодо отримання повідомлення від заявника про те, що у дворі не відомі гучно поводяться. Повідомлення надійшло о 01 год. 30 хв. 03.01.2018 року, тобто до того, як потерпілий зі своїм напарником отримали на планшет повідомлення про підозрілого невідомого (о 01 год. 40 хв.). Як пояснив у судовому засіданні потерпілий, вони побачили підозрілого чоловіка, який при їхньої появі, почав ховатися за дерева, у зв`язку з чим, керуючись положеннями Закону України «Про Національну поліцію» вони вирішили його перевірити. Суд не вбачає в розбіжності часу, вказаного на відеореєстраторі поліцейського та зазначеного у рапорті, суттєвої обставини, яка впливає на кваліфікацію даного злочину.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що викликала поліцію, бо почула крик про допомогу, бачила метушню декількох осіб, один хлопець відскочив від них, а за ним побігли двоє у чорному одязі. При цьому, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 не змогла конкретизувати і зазначити, що двоє чоловіків у чорному одязі були саме працівниками поліції, а хлопець, який відскочив від них ОСОБА_10 .

Також захисником обвинуваченого було надано суду медичні документи ОСОБА_10 . Згідно з медичною довідкою Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної і швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» № 74 від 12.02.2018 року, ОСОБА_10 бригадою швидкої медичної допомоги був доставлений 05.01.2018 року о 22 год. 45 хв. до лікарні, діагноз: забій м`яких тканин голови, тупа травма гортані, гострий панкреатит, направлено в Комунальну установу «Міська лікарня № 1». Відповідно до медичної довідки № 5 від 12.01.2018 року, виданої Комунальною установою «Міська лікарня № 1», і листка непрацездатності, ОСОБА_10 у період з 06.01.2018 року по 19.01.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні зазначеної установи з діагнозом посттравматична енцефалопетія І ст. з с-мом всд, хр. ГДД загострення (том 2 а.с. 85, 86).

Енцефалопатія загальна назва дифузних незапальних уражень головного мозку з порушенням його функції. Постравматична енцефалопатія пов`язана з численними повторними черепномозковими травмами. Підвищений ризик цього виду енцефалопатії мають військові, спортсмени контактних видів змагань (регбісти, боксери, хокеїсти, гравці в американський футбол тощо). ОСОБА_10 є майстром спорту України з греко-римської боротьби, займається єдиноборствами. Стороною захисту не було надано належних і допустимих доказів причинно-наслідкового зв`язку між подіями, що відбулися 03.01.2018 року і подальшим проходженням лікування з приводу вищезазначених діагнозів.

Також суд не бере до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_10 знаходився в легкому ступені алкогольного сп`яніння, оскільки законодавець не розмежовує ступінь сп`яніння при визначенні такої обставини, що обтяжує покарання як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Захисником було надано суду довідку про результати опитування з використанням поліграфа ОСОБА_10 , яка не може вважатися допустимим доказом у провадженні з огляду на таке.

Так, відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Способи отримання доказів визначені у ст. 93 КПК України та поширювальному тлумаченню не підлягають.

Використання як доказів результатів усіх інших дій мають визнаватися недопустимими у кримінальному провадженні. Це стосується, в т.ч. використання «нетрадиційних методів» отримання доказів, тобто таких, що не відповідають критеріям наукової достовірності, не є загальновідомими, не дістали закріплення у нормах КПК, а тому не мають юридичної сили (застосування поліграфа, допит під гіпнозом, використання екстрасенсорних здібностей людини, тощо).

Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та його наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення на підставі встановлених фактичних обставин та закріплених належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК та оціненими відповідно до вимог статті 94 КПК України, згідно з якими застосування поліграфа для встановлення психічного ставлення особи до діяння та наслідків не передбачене законом.

За таких обставин, проаналізувавши досліджені по справі докази в їх сукупності суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

7. Мотиви призначення судом покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України на момент винесення вироку є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його вік, стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працює, за місцем попередньої роботи на посаді тренера в Громадській організації «Молодіжний клуб рукопашного бою «Сварожич» і на посаді тренера в тренажерному залі «Адреналін» характеризується позитивно, за місцем тренувань в секції греко-римської боротьби Запорізького КДЮСШ «Динамо» характеризується позитивно, є кандидатом в майстра спорту України з греко-римської боротьби.

Суд також бере до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, яка полягає в тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Санкцією ч. 2 ст. 345 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, положення ст. 61 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема, наявність стійких соціальних зв`язків одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працює, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем роботи характеризується позитивно, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого і призначенні йому реальної міри покарання, суд, з урахуванням вимог ст. 75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_10 від покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, а також відповідає принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2018 року відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився. Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , суд враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирати.

Речові докази:
- ДВД-диск, об`ємом 4,7 Гб, на лицьовій стороні якого міститься маркування фірми «Kaktuz» з відеозаписом з нагрудного реєстратора № АР0089, 216, який зареєстровано за інспектором роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_13 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1