КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 17 грудня 2021 року апеляційні скарги заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Почет Абанського району Красноярського краю РРФСР (нині Російська Федерація), громадянин України, з вищою освітою, одружений, народний депутат України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 2583 КК України,

за участю: прокурорів захисників підозрюваного ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_13 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 19 листопада 2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу. При цьому, прокурор просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 420 345 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 000 000 (один мільярд) гривень, та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а захисники відмовити у задоволенні клопотання слідчого, без застосування відносно підозрюваного будь-якого запобіжного заходу.

Так, на переконання прокурора, слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існують у цьому кримінальному проваджені, і які є достатніми та реальними для задоволення клопотання органу досудового розслідування у повному обсязі. Зауважує, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також під час його розгляду доведено існування високого ступеня ймовірності позапроцесуальних дій ОСОБА_9 у зв`язку з: усвідомлення ним тяжкості можливого покарання, а також суттєвих фінансових наслідків через конфіскацію майна у випадку обвинувального вироку суду за наслідками розгляду кримінального провадження по суті; вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, враховуючи те, що до цього часу не встановлено всіх співучасників, які можуть за вказівками підозрюваного вдатись до дій, що заподіють шкоду повноті досудового розслідування та встановленню об`єктивної істини; високий соціальний та матеріальний статус ОСОБА_9 , пов`язаний також з його статусом народного депутата України, зв`язками із високопосадовцями держави, використання таких зв`язків в особистих цілях в минулому; вчинення декількох кримінальних правопорушень, про що свідчить обґрунтована підозра в іншому кримінальному провадженні.
Прокурор вважає, що зазначені у клопотанні ризики є суттєвими і їхньому настанню неможливо запобігти у разі застосування відносно підозрюваного будь-яких інших запобіжних заходів. Так, особисте зобов`язання, порука, застава чи домашній арешт із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування зі значною кількістю причетних до організації кримінальних правопорушень (злочинів) осіб, а також тиску на інших підозрюваних, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.
Також, звертається в апеляційній скарзі увага на твердження слідчого судді щодо переконливості доказів, наданих стороною захисту про те, що ОСОБА_9 не зможе здійснити фінансову операцію з перерахування суми застави на спеціальний рахунок через санкції, застосовані щодо нього. Дійсно, до суду надано доказ щодо неможливості здійснення фінансової операції від імені ОСОБА_9 , до якого Рішенням РНБО України від 19 лютого 2021 року застосовано санкції.
Проте, до суду не надано жодного доказу щодо неможливості здійснити фінансову операцію від імені суб`єктів господарювання, кінцевим бенефіціарним власником яких є родина ОСОБА_9 та щодо яких санкції не застосовувались. Також до суду не надано доказів того, що інший заставодавець не може внести заставу за підозрюваного, можливість чого передбачена КПК України. Крім того, відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік лише у ОСОБА_9 в наявності були 85000 доларів США готівкою, а в його дружини - 1 400 000 Євро готівкою, що свідчить про те, що не тільки на рахунках підприємств або у банківських установах наявні кошти, що можуть бути внесені у вигляді застави та розмір застави відповідно до клопотання не є надмірним тягарем для підозрюваного.
Захисники вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, зазначають, що слідчим суддею застосовано запобіжний захід відносно особи, дії якої не становили і не становлять складу будь-якого кримінального правопорушення; стосовно якої відсутня обґрунтована підозра, тобто підозра, що не доведена вагомими доказами; за відсутності матеріального підтвердження визначених ст. 177 КПК України ризиків невиконання процесуальних обов`язків та позапроцесуального втручання у кримінальне провадження; без урахування інших обставин, визначених ст. 178 КПК України.
На переконання сторони захисту, продовження строку дії запобіжного заходу за таких умов становить надмірне і незбалансоване втручання в права, і свободи і законні інтереси людини та є грубим порушенням ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, зазначають, що поза увагою слідчого судді залишився неспростовний факт, що упродовж 2014-2015 років в Україні були чинними норми законодавства (закони, підзаконні акти Уряду та відомчі нормативні документи Служби безпеки України, галузевих міністерств і відомств), яке в своїй сукупності не забороняло ведення господарської діяльності на територіях ОРДЛО. Відповідно, не існувало заборон щодо укладення господарських та цивільно-правових угод щодо придбання товарів, робіт та послуг у суб`єктів господарської діяльності, виробнича база яких опинилась у зоні тимчасової окупації. Водночас на законодавчому рівні були унормовані і процедури переміщення вантажів, включаючи вугільну продукцію, на контрольовану територію України через лінію розмежування. Отже, з огляду на принцип правової визначеності, тлумачення якому надано як рішеннями Конституційного суду України, так і усталеною практикою ЄСПЛ, кожен суб`єкт господарювання, який не порушував чинні на той час правові норми, мав право очікувати, що його діяльність є законною.
Крім того, сторона захисту вважає, що слідчим суддею не вивчено подані захисником копії документів у визначеному КПК України порядку, зокрема, щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, проте, ці дані впливають на достовірність підстав для застосування запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисників, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19 вересня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000212, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні за попередньою змовою групою осіб державної зради діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, державній, економічній безпеці України: надання іноземній державі, або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; вчиненні за попередньою змовою групою осіб іншого сприяння діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 2583 КК України.
12 жовтня 2021 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , за погодженням з Генеральним прокурором ОСОБА_13 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 1 000 000 000 гривень.
Того ж дня ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання у клопотанні слідчого. При цьому, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри, і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурорів та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 2583 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Також, слідчим суддею встановлено, що органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи підозрюваного. При цьому, на переконання колегії суддів, стороною обвинувачення не спростовано висновків слідчого судді щодо недоведеності ними існування інших заявлених у клопотанні ризиків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті(недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів уважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що слідчим і прокурором не доведено недостатність застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, а тому з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, застосував відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде цілком достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам. Не спростовують такий висновок слідчого судді доводи викладені в апеляційних скаргах.

Також, всупереч твердженням захисників, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховано застосування відносно ОСОБА_9 у іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу та належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Усі інші обставини, згідно з вимогами КПК України будуть встановлюватись під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на викладене, підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу, а також застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники та прокурор просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадження не вбачається.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників і прокурора, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.
При цьому колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_13 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 19 листопада 2021 року, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/54405/21-к Справа №11-сс/824/6188/2021 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1