Справа № 503/1296/21
Провадження № 1-кп/503/74/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 27.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, українки, не працюючої, з середньою освітою, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:
26.08.2021 року, точного часу у ході слідства не встановлено, ОСОБА_3 , знаходилася за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував її співмешканець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей же день та час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка. У ході суперечки у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, діючи умисно, перебуваючи в положенні стоячи навпроти, взяла зі столу кухонний ніж та використовуючи його як знаряддя злочину, умисно нанесла вказаним предметом один удар по голові ОСОБА_5 чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої тім`яної ділянки, і одразу ж, продовжуючи свої протиправні дії, вище вказаним ножом нанесла ще один удар в черевну порожнину ОСОБА_5 чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа, проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки, які за своїми морфологічними ознаками є небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнала повністю, пояснила суду, що умисел виник раптово на ґрунті конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , який є її співмешканцем, але метою було від лякати потерпілого, а не нанести йому ушкодження ножом, на що вона взагалі не розраховувала. В скоєному розкаюється, тиску на неї або примушування до визнання своєї вини до неї не застосовувалось.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що вбачає і свою вину у вище зазначеній події, оскільки якби не перебував у стані сп`яніння, то конфлікт не виник і не відбулось завдання ушкодження. Також зазначив, що після події продовжує жити однією сім`єю з обвинуваченою. Просив суд застосувати до обвинуваченої, яка має дитину, що проживає разом з ними, як можна більш м`яке покарання.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини з наданням відповідних показів, її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні, зокрема:
- висновком судово-психіатричного експерта від 15.09.2021 року № 501, згідно якого ні в період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , а ні на теперішній час (час проведення експертизи), остання на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждала, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебувала, а виявленні у неї ознаки не позбавляли її здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними;
- висновком експерта від 20.09.2021 року № 140 за результатом проведення судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з ушкодженням печінки, внутрішньочеревна кровотеча (до 200 мл за даними медичної документації), забійна рана лівої тім`яної ділянки, колото-різана рана верхньої третини лівого стегна. Колото-різане поранення передньої черевної стінки та колото-різана рана верхньої третини лівого стегна утворилися від дії предмета, який має колючо-ріжучі властивості. Не виключно, що дані ушкодження могли утворитися від удару ножем. Ушкодження у вигляді забійної рани лівої тім`яної ділянки утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги та інші схожі предмети. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що всі вище зазначені ушкодження незадовго до звернення за медичною допомогою, та могли бути спричинені 26.08.2021 р. Колото-різане поранення передньої черевної стінки справа, проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки, згідно з п. 2.1.3 «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Забійна рана лівої тім`яної ділянки та колото-різана рана верхньої третини лівого стегна, не були небезпечними для життя, спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи різноманітний характер та різносторонню локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень слід вважати, що їх утворення одномоментно, в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висоти власного зросту), є неможливим. Під час судово-медичної експертизи ОСОБА_5 у нього було виявлено три тілесних ушкодження. Виходячи з цього травмуючий предмет міг діяти на тіло підекспертного не менше як три рази;
- висновком експерта від 20.10.2021 року № 438 з фототаблицею, за результатом проведення судово-медичної експертизи, згідно якої на светрі виявлено два пошкодження, які мають схожі морфологічні ознаки. Пошкодження «1» розташоване на передній поверхні светра, дещо справа, на відстані 45 см від правого плечового шва та 18 см від правого бічного шва; пошкодження «2» розташоване на спинці светра, дещо справа на 0,3 см від шва втайки коміра, наскрізне, орієнтоване вертикально, довжиною 0,8 см. Пошкодження мають ознаки колото-різаних та могли утворитися в результаті дії колюче-ріжучого предмету типу ножа, що має обушок та лезо і максимальну ширину поринулої частини не більше 2,0 см. Під час спричинення вищеописаних колото-різаних пошкоджень орієнтировка площини клинка була вертикальної для пошкодження «1» та наближеної до такої для пошкодження «2»; обушковий край клинка був спрямований вгору, а лезо донизу. Ознак зміни направлення впливу та орієнтировки площини клинка, під час нанесення пошкоджень, не виявлено. Механізм взаємодії слід утворюючого об`єкту та слід сприймаючого має ознаки контактування з гострою кромкою розріз та тиску обушка розрив, розсування та тертя. Встановити довжину травмуючого предмету та матеріал його виготовлення не представляється можливим. Враховуючи конструктивні особливості представленого ножа, морфологічні ознаки колото-різаних пошкоджень («1» та «2») на светрі, дані проведеного експериментального та порівняльного досліджень не виключається можливість спричинення колото-різаних пошкоджень на представленому светрі ножом, вилученим під час ОМП.
В свою чергу суд не вбачає підстав вважати, що висновки експерта від 06.09.2021 року № 743 і № 744, за результатами проведення судово-медичних експертиз зразків рідкої крові ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , а також висновок експерта від 15.09.2021 року № 306, за результатом проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_3 , є доказами вини обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки кров як обвинуваченої ОСОБА_3 так і потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, а тому виявленні клітини могли походити як від потерпілого ОСОБА_5 так і від самої обвинуваченої ОСОБА_3 , що підтверджує сам висновок експерта від 15.09.2021 року № 306.
Отримавши покази обвинуваченої ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, дослідивши письмові докази сторони обвинувачення, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.
Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.
Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченою під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого їй обвинувачення, а тому остання повинна нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, яке хоча і не зазначене такою обставиною в обвинувальному акті, але її існування об`єктивно вбачається зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та викладені у обвинувальному акті при формулюванні висунутого обвинувачення, суд у відповідності до своїх дискреційних повноважень передбачених положеннями пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) вважає необхідним визнати вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває та перебував у сімейних відносинах, яка передбачена пунктом 6-1 ч.1 ст. 67 КК України. Оскільки у змісті обвинувального акту потерпілого ОСОБА_5 визначено як співмешканця обвинуваченої ОСОБА_3 . Крім того, під час судового розгляду як потерпілий ОСОБА_5 так і сама обвинувачена ОСОБА_3 підтверджували факти спільного проживання сім`єю починаючи за три місяці до та в подальшому після вчинення кримінального правопорушення інкримінованого останній. При цьому, абзац перший ч.2 ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на своєму утриманні малолітню дитину, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Аналіз інформації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої з досудової доповіді органу з питань пробації, вказує на те, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як середні, у зв`язку з чим беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а тому у разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням вважає доцільним покладення на останню обов`язку, передбаченого пунктом 4 ч.3 ст. 76 КК України, а саме виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винної, яка за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру безальтернативного покарання у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції ч.1 ст. 121 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної та інші обставини справи, зокрема наявність на її утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з нею, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе прийняти рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Ураховуючи ризик, передбачений ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає за необхідне залишити застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у відповідний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Арешти на майно речові докази, що були знаряддям кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, накладений ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2021 року, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню.
Речові докази кухонний ніж з ручкою синього кольору на лезі якого наявне нашарування речовини червоно-бурого кольору, що був знаряддям кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди кримінального правопорушення; чоловічий светр коричневого кольору, чоловічі джинсові шорти синього кольору та чоловічий ремінь темно-коричневого кольору, а також жіночу майку, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області (№ 363 у книзі обліку № 1054), згідно положень пункту 4 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають знищенню.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- а також додатковий обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 22.00 години до 06.00 години наступної доби та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання залишити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2021 року, а саме на кухонний ніж з ручкою синього кольору на лезі якого наявне нашарування речовини червоно-бурого кольору; чоловічий светр коричневого кольору, чоловічі джинсові шорти синього кольору та чоловічий ремінь темно-коричневого кольору, а також жіночу майку.
Речові докази кухонний ніж з ручкою синього кольору на лезі якого наявне нашарування речовини червоно-бурого кольору; чоловічий светр коричневого кольору, чоловічі джинсові шорти синього кольору та чоловічий ремінь темно-коричневого кольору, а також жіночу майку, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1