Провадження №: 1-в/755/502/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, в якому зазначається, що іспитовий строк, призначений ОСОБА_4 вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року, закінчився 08.08.2021 року.
Подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 з 09.11.2020 року перебуває на обліку Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. Згідно вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року на засудженого покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу, а також періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації. З порядком та умовами перебування на обліку засуджений був ознайомлений. За час перебування на обліку, ОСОБА_4 на реєстрацію зявлявся не завжди вчасно. 25.09.2018 року Військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону відносно ОСОБА_4 було відкрито кримінальне провадження №0000818 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, яке 26.02.2021 року направлено для розгляду до суду.
Враховуючи, що іспитовий строк ОСОБА_4 закінчився 08.08.2021 року, провідний інспектор просить звільнити останнього від відбування покарання.
Інспектор органу пробації та прокурор в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини своєї неявки не повідомили, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті.
Особа, стосовно якої вирішується подання, в судове засідання також не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом смс-інформування за номером телефону, що міститься в особовій справі, що підтверджується довідкою, сформованою автоматизованою системою документообігу суду, що зберігається в матеріалах судової справи.
Вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу. Зокрема, згідно зі ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого. Так, відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. Згідно ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні особової справи, ОСОБА_4 засуджений вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки. Цим вироком на засудженого покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.
Судом встановлено, що матеріали особової справи містять відомості про те, що відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000818 від 25.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, матеріали якого направлено до суду (арк. о.с. 228).
Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом. Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Слід зазначити, що вимоги ст. 78 КК України, які дублюються у ст. 165 КВК України, передбачають підстави, сукупність яких дозволяє суду звільнити засудженого від призначеного йому покарання. Суд вважає, що посилання у поданні інспектора органу пробації на ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року, оскільки зазначеними нормами врегульована недопустимість визнання винуватості особи у вчиненні злочину, а не спростування одної з підстав (вчинення нового злочину), яка дозволяє суду звільнити засудженого від призначеного йому покарання. Крім того, слід звернути увагу, що згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Як роз`яснено в абз. 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.
Враховуючи те, що на даний момент відсутнє остаточне рішення у кримінальному провадженні № 0000818 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, то подання Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області є передчасним, тому у задоволені даного подання слід відмовити. На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_1