Справа № 486/1229/21
Провадження № 1-кп/467/150/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000173, внесене до ЄРДР 21 травня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коштове Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, перебуваючого на обліку в Центрі зайнятості населення як безробітного, не одруженого, маючого середню освіту, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України
В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував по вул. Кузнєчна, 30 в смт. Костянтинівка Вознесенського району, де помітив припаркований на узбіччі автомобіль, в якому знаходилась ОСОБА_6 . В цей час на ґрунті тривалих неприязнених відносин між ним та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс не менше двох ударів кулаком в обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив останній ушкодження у вигляді контузії лівого ока з крововиливами на повіках та видимі склері даного ока та крововилив на повіках правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, показав, що він з потерпілою має неприязнені стосунки понад п`ять років. 20 травня 2021 року він побачив потерпілу, яка сиділа в салоні автомобіля в пров. Кузнєчному по смт. Костянтинівка, та пред`явив до неї претензії з приводу її негативних висловів, на що вона намагалась його вдарити, а він двічі її вдарив лівою долонею по обличчю. Після цього він сів до автомобілю та поїхав додому.

Потерпіла суду показала, що вона з обвинуваченим мала конфліктну ситуацію у 2020 році, коли останній бив ногою по шинам її автомобіля, на що вона звернулась до поліції з відповідною заявою. 20 травня 2021 року вона сиділа в салоні автомобіля в пров. Кузнєчному по смт. Костянтинівка, повернула голову та побачила, що обвинувачений двічі її вдарив кулаком в очі, при цьому ображав її.

Згідно висновку експерта № 214 від 25 травня 2021 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлено контузію лівого ока з крововиливами на повіках та видимій склері даного ока, крововилив на повіках правого ока, тілесні ушкодження виникли від дії твердого (твердих) тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововилив на повіках правого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він скоїв кримінальний проступок, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку», перебуває на обліку в Центрі зайнятості населення як безробітний, раніше не судимий, відповідно до висновку експерта № 26 від 23 липня 2021 року на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час страждав та страждає на психічне захворювання розлад особистості та поведінки внаслідок сукупного ураження ЦНС, даний психічний розлад не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на період інкримінованого правопорушення та на теперішній час, застосування заходів примусового характеру не потребує, у судовому засіданні висловив намір відшкодувати потерпілій завдану шкоду та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді штрафу.
Потерпіла ОСОБА_6 звернулася з цивільним позовом до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди в сумі 40000 грн., посилаючись на те, що внаслідок противоправних дій обвинуваченого їй завдана моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, образах та приниженнях, погіршенні стану здоров`я, втраті спокою та сну.

Положення статей 23 та 1167 ЦК України передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19 від 15.12.2020 року.

Оцінюючи у сукупності обставини, встановлені під час розгляду даного кримінального провадження, пояснення потерпілої, надані під час судового розгляду, та доводи, викладені нею у якості обґрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, суд дійшов висновку, що в результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, потерпіла перенесла біль та нервові страждання внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує обставини вчиненого кримінального проступку, характер заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, та його наслідки, а також те, що потерпіла є пенсіонеркою і особою похилого віку, інвалідом другої групи, обвинувачений не працює, має особливості щодо психічного стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Потерпіла ОСОБА_6 прохала відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. На підтвердження оплати послуг адвоката, потерпілою було надано договір про надання правничої допомоги від 23 вересня 2021 року між нею та адвокатом ОСОБА_7 , розрахунок понесених процесуальних витрат на правову допомогу, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23 вересня 2021 року про сплату ОСОБА_6 адвокату 2500 грн.
Поскільки клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у відповідності до ч.5 ст. 137 ЦПК України сторона захисту не заявляла, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати з обвинуваченого, оскільки вони підтверджуються належними доказами.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., а всього 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1