ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4382/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" листопада 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого суді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужувати дану квартиру будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває вказане кримінальне провадження за фактом заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , чим завдано останньому збитків у великих розмірах.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 9 грудня 2004 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2004 року у справі № 2-2689/04 ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано недієздатним.

Розпорядженням № 923 від 18 листопада 2004 року Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_5 призначено опікуном над ОСОБА_4 та над його майном. Також, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 травня 2018 року у справі № 753/393/18, провадження № 2-о/753/112/18, призначено другого опікуна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 над недієздатним братом ОСОБА_4 .

Як зазначає прокурор, під час перевірки нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , було з`ясовано, що за інформацією, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вказана вище квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі- продажу квартири, серія та номер: 2388, виданий 15 липня 2021 року, видавник: ОСОБА_8 . приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Прокурор у клопотанні стверджує, що станом на день укладання цього договору купівлі-продажу орган опіки та піклування не надавав дозвіл на укладання договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, обов`язковість якої передбачена частиною першою статті 71 Цивільного кодексу України.

Також згідно з листом Управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 01-06/4657 від 6 серпня 2021 року, опікуни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час прийому у вказаному управлінні повідомили про відсутність протягом останніх двох тижнів свого підопічного ОСОБА_4 за місцем його проживання.

Таким чином, невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 , чим завдали останньому збитків у великих розмірах.

Постановою слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві від 18 жовтня 2021 року квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З метою збереження речового доказу, а також забезпечення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, посилаючись на положення статей 98, 170, 172 КПК України, прокурор просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужувати дану квартиру будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Згідно із частиною другою статті 172 КПК України суд дійшов висновку про розгляд клопотання прокурора без повідомлення власника майна з метою запобігання подальшому відчуженню спірного майна на користь третіх осіб.

Суд, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання, з огляду на таке.

У провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000106 від 28 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали, додані до клопотання прокурора, нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , належна недієздатному ОСОБА_4 , на даний час зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі- продажу квартири від 15 липня 2021 року, номер 2388, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Згідно з частинами другою, третьою статті 41 Цивільного кодексу України, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Частиною першою статті 71 Цивільного кодексу України, визначено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна.

Додані до клопотання прокурора документи свідчать, що опіки та піклування не надавав дозвіл на укладання цього договору.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частиною третьою статті 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 190 КК України.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій та ймовірно набуте кримінально протиправним шляхом, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження, а також, що за вказаних обставин таке обмеження прав власника (володільця) цього майна є співмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), власником якого є ОСОБА_7 , шляхом заборони відчужувати квартиру будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1