Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3070/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене 06.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2021 року,

щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вирок суду просить змінити, його дії перекваліфікувати з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 240 годин. Посилається на те, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання. Крім цього, вважає, призначене йому судом покарання за ч.1 ст. 121 КК України є надмірно суворим. При цьому зазначає, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та призначеного покарання, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом визначено скорочений порядок розгляду справи з урахуванням позиції обвинуваченого, який свою вину визнав. Зазначає, що безпосередній допит ОСОБА_6 не проводився, оскільки він відмовився давати показання. Посилається на те, що факт визнання обвинуваченим правильності обставин вчинення кримінального правопорушення, наведених у обвинувальному акті, не може вважатись допитом обвинуваченого у розумінні ст.351 КПК України. Зазначає, що ч.3 ст.349 КК України не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та зазначені ст.91 КПК України.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, 03.05.2020 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту, умисно наніс декілька ударів предметом, схожим на «біту», в область обох ніг та тулуба ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багато уламкового перелому верхньої 1/3 лівої великогомілкової кістки із зміщенням уламків, відкритого багато уламкового перелому нижньої 1/3 правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, подану заступником керівника Житомирської обласної прокуратури та залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованими.

Доводи прокурора про істотне порушення судом вимог КПК України під час розгляду вказаного кримінального провадження та посилання обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій та призначення надмірно суворого покарання, позбавлені підстав.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд по кримінальному провадженню проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на всебічнеповне та об?єктивне дослідження обставин справи.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що на початку судового розгляду головуючий роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 суть пред`явленого звинувачення, при цьому обвинувачений пояснив, що обвинувачення йому зрозуміле, винним він себе визнає повністю, показання давати не бажає, однак відповідати на запитання учасників судового провадження буде.

Прокурором був запропонований наступний порядок дослідження доказів по кримінальному провадженні: допитати потерпілого ОСОБА_10 , задати запитання обвинуваченому, дослідити дані про особу ОСОБА_6 .

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому головуючий з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час проведення допиту потерпілого та фактичного допиту обвинуваченого, судом були встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та зазначені у ст.91 КПК України.

Таким чином, судом першої інстанції не були порушені вимоги КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку суду, про що зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Що стосується доводів обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій та призначення надмірно суворого покарання, то вони також не заслуговують на увагу колегії суддів.

Зібрані по кримінальному провадженню докази свідчать про те, що ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту, умисно нанісши останньому декілька ударів предметом, схожим на «біту», в область обох ніг та тулуба, а тому дії обвинуваченого судом кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 121 КК України, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ст. 123 КК України, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у стані сильного душевного хвилювання, колегія суддів не знаходить.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував, що він в минулому неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі. Підстав вважати вказане покарання надмірно суворим, про що зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , в апеляційного суду немає.

Вирок суду є законний і обґрунтований, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора і обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: