Номер провадження:1-кс/521/2387/21
У Х В А Л А
07 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, уродженця республіки Азербайджан, зі слів працюючого різноробочим, зі слів перебувачого у цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ відділу поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання вбачається, що 08.08.2020 року о 15 годині 52 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 144/1 по вулиці Святослава Ріхтера, міста Одеси, на літній терасі бару «Живе пиво» помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який сидів за столиком. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_8 .
Переслідуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадання чужого майна, ОСОБА_7 , визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_8 , а саме золотий ланцюжок вагою 10 грамів вартістю 9000 гривень та золотий хрестик вагою 3 грами вартістю 2700 гривень. Підозрюваний ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 , який знаходився за столиком на літній терасі бару «Живе пиво». В цей момент потерпілий піднявся зі стільця та підійшов до ОСОБА_7 , після чого останній обійняв ОСОБА_8 , та двома руками розірвав золотий ланцюжок, на якому знаходився золотих хрест, які потерпілий носив на шиї, і поставив собі до кишені. Після чого, разом із викраденим ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Враховуючи вищевикладене, слідча у своєму клопотання просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на міцні соціальні зв`язки, те що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має місце проживання у м.Одесі, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні десятимісячну дитину, а тому просить обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що зі слів підозрюваний ОСОБА_7 - має місце проживання на території м.Одеси; працює різноробочим, перебуває у цивільному шлюбі і має на утриманні дитину; раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

12 листопада 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до нетяжкого злочину та передбачає максимальний строк покарання у виді позбавлення волі в строк до 4 років.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» - «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Сторона обвинувачення зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.
Слідчий суддя зауважує, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які випливають з наступних підстав.

Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, з урахуванням конкретних обставини вчиненого злочину та його наслідків, а також правової позиції Верховного суду у зазначеній категорії справ, останній може зникнути та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися на першу вимогу слідчого без поважних причин, тим самим затягувати строки досудового розслідування або вчиняти інші дії, які можуть суперечити завданням кримінального провадження, а саме забезпечення швидкого, повного та не упередженого розслідування, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановив відсутність в клопотанні слідчої доказів, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Підстави, які наведені в клопотанні слідчої, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , носять імовірний характер, не підтверджуються досліджуваними в судовому засіданні доказами. Одна лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності свідчать про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Викладені в клопотанні слідчої обставини не дають підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний проміжок часу, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

За вказаних підстав, слідчий суддя вважає, що достатнім запобіжним заходом до підозрюваного ОСОБА_7 , який забезпечить виконання покладених на нього обов`язків є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та забезпечить реалізацію останнього його конституційних прав на працю.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відмовити.

Застосувати строком на 2 (два) місяці до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період часу, а саме з 22 години 00 хвилин до 08 годин 00 хвилин наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися з населеного пункту м. Одеси без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників поліції за місцем мешкання підозрюваного.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 07 жовтня 2021 року та припиняє свою дію 07 грудня 2021 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде оголошений 11 жовтня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1