САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1718/21
Провадження № 1-кп/726/175/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2021 м. Чернівці
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002433 від 17.09.2021, з обвинувальним актом, прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Шипииці Кіцманського району Чернівецької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.03.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, відповідно до ст.75 КК України звільнений з умовним терміном строком на 1 рік, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 , -

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, протиправно в період часу з 05.05.2021 по 16.09.2021 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає, психологічне насильство, яке виразилось условесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні її людської гідності, що призвело до тривалого стресу, підвищеного рівня особистісної та ситуаційної тривожності, підвищеної внутрішньої напруги та сенситивності, що підтверджується висновком за результатами психологічної діагностики ОСОБА_5 .
Зокрема, 05.05.2021, приблизно о 20:20, ОСОБА_4 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого виражався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, штовхав, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілій, чим спричинив насильство в сім`ї за що постановою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.07.2021 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 гри. 00 коп.
Продовжуючи свої умисні, протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 31.05.2021 року, приблизно о 19:00, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого виражався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерплій, чим спричинив насильство в сім`ї таким чином порушив вимоги тимчасового припису та вимоги ст. 173-2 КУпАП, за що постановою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.06.2021 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3680 грн. 00 коп.
Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 та 16.09 2021 року приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем свого проживання, умисно, протиправно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 , психологічне насильство, що виразилось у словесних образах, приниженнях її людської гідності, висловленні нецензурної лайки, залякуванням та погрозами фізичною розправою над нею.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Він дійсно вчиняв систематичне психологічне насильство відносно матері, з якою разом проживає, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Всі конфлікти виникають на побутовому рівні.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказала на необхідність призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та остаточно покарання, на підставі ст. 71 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила, щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_4 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за обставин наведених у вироку.
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, оскільки останній вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема згідно вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.03.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, відповідно до ст.75 КК України звільнений з умовним терміном строком на 1 рік, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак, згідно довідки ОКНП «ЧОНД» № 1283 від 22.09.2021 зареєстрований із діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, на лікуванні не перебував.
Обставин, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого прокурором не заявлено в обвинувальному акті та у судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає рецедив злочинів.
Таким чином, виходячи засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ст. 126-1 КК України, у виді обмеження волі.
При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, відсутності пом`якшуючих покарання обставин та наявності обтяжуючої обставини, думку потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити реальне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 згідно вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.03.2021 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням відповідних обов`язків.
За таких обставин, суд вважає на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за вказаним вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.03.2021 та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у межах кримінального провадження не застосовувався, клопотань про його обрання до суду не надходило.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не було заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.03.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання, у виді обмеження волі, ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з метою виконання даного вироку, після набрання ним законної сили.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1