ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/146/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 343 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження (далі особа2), діючи умисно групою осіб, вчинили хуліганські дії, пов`язані з опором представникам влади, за наступних обставин.
ОСОБА_3 08.06.2019, близько 10 год. 40 хв., перебуваючи за кермом автомобіля марки «Range Rover», номер кузова НОМЕР_1 зі зміненими державними номерними знаками НОМЕР_2 , які присвоєні іншому автомобілю, разом із особа 2 рухався по проїзній частині вул. Центральної в напрямку виїзду до просп. М. Бажана у м. Києві. Зупинившись на червоне світло світлофора, розташованого біля магазину «АТБ», за адресою: м. Київ, вул. Центральна, 13-Д, згадані особи чекали дозволеного сигналу світлофора для початку руху, проте після ввімкнення зеленого світла світлофора свій рух не розпочали, створюючи таким чином перешкоду руху для водіїв транспортних засобів, які перебували позаду. В цей час позаду вказаного автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , за кермом автомобіля марки «Range Rover», д. н. з. НОМЕР_3 , перебував ОСОБА_9 , який з метою об`їзду створеної перешкоди ОСОБА_3 став об`їжджати останнього по лівій смузі руху та продовжив рух на своєму автомобілі в напрямку просп. М. Бажана у м. Києві.
Після цього, ОСОБА_3 пересів на переднє пасажирське сидіння, а особа 2 - за кермо і розпочав рух за автомобілем ОСОБА_9 , будучи обуреним поведінкою останнього. Наздогнавши автомобіль ОСОБА_9 , який рухався по просп. Бажана в м. Києві, особа 2., будучи за кермом указаного автомобіля, створюючи аварійну ситуацію на проїзній частині, почав перешкоджати руху автомобіля потерпілого з метою його зупинки та вчинення хуліганських дій групою осіб. Коли ОСОБА_9 з метою уникнення зіткнення зробив вимушену зупинку свого автомобіля у крайній правій смузі руху, особа 2 також зупинив автомобіль, на якому рухався, перекривши таким чином проїзд потерпілому, після чого, вийшовши із салону автомобіля, попрямував до водійських дверей автомобіля ОСОБА_9 .
Далі особа 2, діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_3 протиправно, ігноруючи наявні в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, усвідомлюючи те, що він перебуває у громадському місці поряд зі сторонніми особами, підійшов до водійських дверей автомобіля, на якому рухався ОСОБА_9 , та з особливою зухвалістю став висловлюватись ненормативною лексикою в адресу потерпілого та погрожувати фізичною розправою, заподіюючи удари кулаками по склу та кузову автомобіля.
З метою припинення протиправної поведінки особа 2 в громадському місці ОСОБА_9 , ввімкнувши задній хід свого автомобіля та від`їхавши назад, скерував його у вільну ліву смугу руху проїзної частини та рушив вперед. Далі, близько 10 год. 50 хв., навпроти магазину «Новус» за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 8, ОСОБА_9 побачив службовий автомобіль працівників поліції та, припаркувавшись перед ним, вибіг з автомобіля з метою отримання допомоги та захисту від хуліганських дій особа 2. та ОСОБА_3 . Побачивши маневр транспортного засобу ОСОБА_9 , особа 2, будучи за кермом вказаного автомобіля, зупинився перед ним та, вийшовши із салону, попрямував до потерпілого.
Підійшовши до ОСОБА_9 , особа 2, діючи у складі групи осіб, продовжуючи свої злочинні дії, намагався спричинити йому тілесні ушкодження, незважаючи на те, що перед ним перебували працівники поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Діючи умисно, протиправно, ігноруючи наявні в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, усвідомлюючи те, що він перебуває у громадському місці поряд зі сторонніми особами, особа 2 з особливою зухвалістю почав висловлюватись ненормативною лексикою в адресу потерпілого ОСОБА_9 та потерпілих працівників поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , яким особа 2 активно протидіяв, відштовхував, завдавши побоїв працівнику поліції ОСОБА_7 , яка зупиняла його протиправні дії, з метою перешкоджання законним вимогам працівників поліції, які виконували свій службовий обов`язок з охорони громадського порядку, та продовжував погрожувати фізичною розправою ОСОБА_9 і працівникам поліції.
В цей час із пасажирського сидіння вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_3 , який підійшов до інших учасників події та, діючи у складі групи осіб, незважаючи на те, що перед ним перебували працівники поліції, діючи умисно, протиправно, ігноруючи наявні в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, усвідомлюючи те, що він перебуває у громадському місці поряд зі сторонніми особами, ОСОБА_3 з особливою зухвалістю почав висловлюватись ненормативною лексикою в адресу ОСОБА_9 та працівників поліції, яким ОСОБА_3 активно протидіяв, відштовхував, з метою перешкоджання законним вимогам працівників поліції, які виконували свій службовий обов`язок з охорони громадського порядку, та продовжував погрожувати фізичною розправою ОСОБА_9 і працівникам поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові влади, вчинене групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. З ст. 296 КК України.
Крім того, 08.06.2019, приблизно об 11 год. 06 хв., під час застосування до особа 2 спецзасобу у зв`язку з його агресивною поведінкою та подальшим поміщенням до службового автомобіля Управління патрульної поліції Національної поліції України, припаркованого в правій смузі проїзної частини навпроти магазину «Новус» за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 8, поряд із яким перебували працівники патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , і ОСОБА_3 , який також перебував у згаданому місці і на дії працівників поліції щодо застосування спецзасобів до особа 2 розпочав здійснювати спроби з перешкоджання їхнім діям, для чого намагався підійти ближче до службового автомобіля та відкрити двері з метою звільнення останнього. На дії ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції зроблено неодноразові зауваження, на які він не реагував, висловлюючись ненормативною лексикою в адресу працівників поліції, та розпочав погрожувати фізичною розправою. В подальшому працівники поліції висловили вимогу до ОСОБА_3 про припинення його протиправних дій, однак він не відреагував і продовжував психологічний вплив на працівників правоохоронного органу та перешкоджав їхнім діям із виканням ними службових обов`язків, що виражалося у здійсненні дій, направлених на звільнення особа 2.
Таким чином, в обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_3 підозрюється в умисному впливі на працівників правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 343 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що 08.06.2019 року він разом з товаришем ОСОБА_10 , їхали у магазин і дорогою на світлофорі їх обігнав по зустрічній смузі автомобіль «Range Rover», пізніше стало відомо, що за кермом був потерпілий ОСОБА_11 . Така поведінка не сподобалася ОСОБА_10 і він, будучи за кермом, почав того наздоганяти, хотів зробити зауваження. Біля патрульної поліції вони зупинилися. В подальшому за агресивну поведінку ОСОБА_10 затримали працівники поліції, одівши йому кайданки. Оскільки ОСОБА_10 не був громадянином України, він став переживати за нього, вийшов з машини, спробував пояснити працівникам поліції цей факт, просив щоб і його також взяли з собою, оскільки ОСОБА_10 був без документів. Він дійсно намагався сісти в автомобіль працівників поліції, але з метою поїхати разом з ОСОБА_10 у відділення, оскільки той не був громадянином України і був без документів. Жодних спроб перешкодити діяльності правоохоронних органів у нього не було, він не перешкоджав у затриманні ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 посадили в автомобіль, ОСОБА_3 запитав у них що йому треба зробити, щоб поїхати з ними, на що йому сказали, щоб він йшов, до нього ніяких претензій, зауважень немає. Потім приїхали інші патрульні і наділи на нього кайданки. Привезли до райвідділу, допитали, зранку привезли на ІТТ, а потім до суду.
Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 08.06.2019 року вона була в складі патруля на проспекті Бажана. До них під`їхав на «Range Rover» потерпілий ОСОБА_9 , почав сигналити, зупинився та сказав, що на нього напали. З іншого автомобіля вийшов ОСОБА_10 в одному капці, був агресивним, почав погрожувати потерпілому через неї. Вона витягнула руку вперед, сказала тому зупинитися. В машині вона бачила ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 побачив, що його товариша затримують, то вийшов з машини і почав заважати. Потерпіла пояснила, що безпосередньо їй ОСОБА_3 не перешкоджав виконувати службові обов`язки.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що коли вони затримували ОСОБА_10 , то ОСОБА_3 вийшов з машини, спочатку вів себе нормально, а потім став вести себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в його бік, чим образив його гідність і честь, вибігав на проїзну частину, заважав їм коли вони затримували ОСОБА_10 , відштовхував його та напарника, намагався сісти на заднє сидіння автомобіля біля затриманого. Потерпілий пояснив, що ОСОБА_3 , вони не затримували, оскільки підстав для цього не було. Пізніше ОСОБА_3 затримав інший наряд патрульної поліції.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що бачив, як ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_9 через напарницю, його намагалися заспокоїти. Він був з ознаками алкогольного сп`яніння, весь час погрожував ОСОБА_9 а вони попереджали його припинити свої дії, а пізніше прийняли рішення затримати ОСОБА_10 . Під час затримання ОСОБА_3 заважав їм, намагався забрати свого товариша, казав тому, щоб виходив з машини, руками відштовхував їх. Вони в свою чергу відштовхнули ОСОБА_3 , сказали не заважати. Тоді ОСОБА_3 підійшов до автомобіля та хотів сісти у нього. З боку ОСОБА_3 були тільки словесні погрози. Тілесних ушкоджень він не наносив, на наші зауваження не реагував.. Потім ОСОБА_3 затримував інший екіпаж, він бачив, як ОСОБА_3 лежав на землі і йому одягали кайданки.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що приїхавши на виклик вони виявили екіпаж, в машині якого знаходилася затримана людина. З яких причин його затримали йому не було відомо. Він не пам`ятає, щоб обвинувачений ОСОБА_3 вів себе агресивно, він його не затримував, кайданки йому не одягав.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що екіпаж в складі якого він був, викликали на допомогу. Коли приїхали, побачили осіб, яких потрібно було доставити до відділення поліції. Обвинувачений ОСОБА_3 , відносно працівників поліції вів себе неадекватно, заважав посадити затриманого до автомобіля, заважав працювати, він робив йому зауваження, а потім одягнув кайданки.
Від допиту інших свідків сторона обвинувачення відмовилася і не наполягала на їх допиті. Також сторона обвинувачення вважала, що потерпілого ОСОБА_9 не має необхідності викликати та допитувати, оскільки він є потерпілим по іншим обставинам, не пов`язаними з тими, які інкримінуються ОСОБА_3 .
Також стороною обвинувачення надано суду письмові докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому злочинах, а саме:
протокол огляду місця події від 10.06.2019 року за даними якого в ході огляду службового кабінету заступника начальника ІТТ ГУ НП в м. Києві вилучено дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_3 (а.п.3-5 т.2);
протокол додаткового перегляду відеозапису від 25.06.2019 року з диском, згідно якого провадився перегляд диску, на якому містяться три файли формату МР4. При перегляді файлу встановлено дата 2019/06/08 та позначка часу, відео розпочинається з позначки 11:05:42 та закінчується позначкою 11:08:37. При перегляді відеозапису встановлено, що боді-камера знаходилась на форменому одязі ОСОБА_8 , на відео зображена потерпіла ОСОБА_7 , яка говорить до ОСОБА_3 «говорю еще раз, у меня оружие, отойдите», та відштовхує останнього рукою, на що ОСОБА_3 відповідає «ну и что, это Ваше оружие». Далі ОСОБА_3 прямує в бік, де затриманого ОСОБА_10 працівник поліції ОСОБА_6 веде до службового автомобіля. В подальшому ОСОБА_3 ходить навколо автомобіля, відчиняє двері, ходить по проїзній частині дороги і ОСОБА_7 робить йому зауваження, говорить «потому что здесь дорога». ОСОБА_3 , в подальшому починає відштовхувати ОСОБА_8 і на це ОСОБА_3 реагує нервово, робить зауваження говорить «ві меня толкаете». В подальшому під час того як ОСОБА_10 просили сісти в автомобіль, ОСОБА_3 ходив навколо автомобіля, по проїзній частині дороги, йому роблять зауваження ОСОБА_7 «отойдите с проезжей части», на що ОСОБА_3 говорить «А че». ОСОБА_3 підійшов до автомобіля зі сторони де сидить ОСОБА_10 і працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , просить їх відійти, після чого ОСОБА_3 каже в бік ОСОБА_8 «еще раз так меня возьмешь, я тебе наб`ю (ненормативна лексика) а також говорить «включи камеру», торкається камери. Кошарний йому каже «я Вас держу, чтобы Вы не трогали автомобиль». Жодних агресивних, грубих, зухвалих дій з боку ОСОБА_3 в бік працівників поліції не спостерігається. В подальшому на відеозапису видно додатковий патруль у складі 4 чоловік, один з них ОСОБА_13 відтягує ОСОБА_3 від автомобіля.
Другий файл до подій, інкримінованих ОСОБА_3 відношення не має.
На третьому файлі також міститься запис який відношення до інкримінованих ОСОБА_3 , подій не має, а також видно ОСОБА_3 , який стоїть на газоні з працівником поліції ОСОБА_13 та вони розмовляють. Саму розмову не чутно (а.п.6-11);
протокол перегляду відеозапису слідчого експерименту з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від 19.07.2019 року за даними якого видно, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 пояснювали, що ОСОБА_3 , постійно намагався попасти в автомобіль, вони його відштовхували, він не реагував на зауваження, які йому робилися, потім задів бодікамеру, яка впала (а.п.20-21 т.2);
протокол затримання особи від 01.06.2019 року за даними якого було затримано ОСОБА_3 08.06.2019 року о 16-05, про затримання повідомлено дружину ОСОБА_14 затримання чинив опір працівникам поліції (а.п.23-27 т.2).
Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 КК України виражається у активних зухвалих діях цинічного характеру, що грубо порушують громадський порядок. Спосіб вчинення є різноманітним: публічність вчиненого, наявність моральної, фізичної або матеріальної шкоди, причинним зв`язком між діями, що утворюють основний і кваліфікований склади та злочинними наслідками (фізичною чи майновою шкодою).
Грубе порушення громадського порядку визначається характером і степенем його порушення, що розкриває кримінально-правовий зміст цього діяння (явна неповага (зневага) до усталених етичних, моральних, правових норм. Грубе порушення порядку як правило супроводжується застосуванням фізичного насильства із заподіянням моральної, матеріальної чи фізичної шкоди особистим чи громадським інтересам (знущанням, мордуванням, катуванням, спричиненням тілесних ушкоджень.
Явна неповага до суспільства це навмисні активні дії винуватої особи, змістом яких є особлива зухвалість або винятковий цинізм ситуативного характеру як прояв аморального, цинічного та зверхнього ставлення до прав, свобод та законних інтересів невизначеного кола людей, юридичних осіб, суспільства або держави, що порушують спокій життєдіяльності як одного, так і багатьох громадян.
Під опором представникові влади слід розуміти активну протидію особою їхнім діям пов`язаним із припиненням хуліганських дій (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо) з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий обов`язок з охорони порядку.
Злочин вчинений групою осіб визнається таким, коли у ньому брали участь декілька (два і більше) виконавців (співвиконавців), без попередньої змови між собою. Таке хуліганство буде мати місце і тоді коли до дій особи без домовленості приєднується будь-яка інша особа.
З суб`єктивної сторони, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 КК України характеризується умисною формою вини, прямим умислом і мотивом явної неповаги до суспільства, який є усвідомленим спонуканням зневажливого ставлення до громадського порядку, не персоніфікованого кола осіб, ігнорування існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності. Саме мотив явної неповаги до суспільства виступає одним із головних критеріїв відмежуванням хуліганства від суміжних правопорушень. Відсутність у вчиненому мотиві явної неповаги до суспільства свідчить і про відсутність хуліганства, хоча б дії винного в тій чи іншій мірі порушували громадський порядок і характеризувались спричиненням шкоди тощо.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України виражається у втручанні у діяльність працівника правоохоронного органу шляхом вчинення дій, спрямованих на перешкоджанням виконанню цим працівником службових обов`язків. Втручання може проявлятись в конкретних діях - умовлянні, шантажуванні, погрозою заподіяння шкоди потерпілому будь-якого характеру
Ст. 343 передбачає відповідальність тільки за той незаконний вплив на працівника правоохоронного органу, метою якого є перешкодити виконанню таким працівником службових обов`язків.
З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом і спеціальною метою. Особа усвідомлює неправомірність і суспільну небезпечність впливу на працівника правоохоронного органу і бажає втрутитись у його діяльність з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.
Суд, безпосередньо, всебічно, об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення та стороною захисту доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, а дослідженими доказами не підтверджується, що ОСОБА_3 були вчиненні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 296 та ч.1 ст. 343 КК України, оскільки докази, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують вчинення ОСОБА_3 кримінальних діянь.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень пункту 1 ч.1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Так, з досліджених судом доказів, наданих стороною обвинувачення і зазначені судом вище, з пояснень потерпілий ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не видно, які саме дії спрямовані на звільнення ОСОБА_10 вчиняв ОСОБА_3 . З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 , намагався сісти в автомобіль працівників поліції з метою супроводжувати свого товариша у відділення поліції, який не є громадянином України, а працівники поліції йому відмовляли у цьому. Отже не знайшла свого підтвердження інкримінована ОСОБА_3 в обвинуваченні мета звільнення ОСОБА_10 . Крім того, в суді потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_15 повідомили, що підстав для затримання ОСОБА_3 у них не було, отже на той момент вони не вважали дії ОСОБА_3 протиправними. Дії, пов`язані з затриманням ОСОБА_3 здійснювались працівником поліції з іншого екіпажу, який було викликано. Як повідомив свідок ОСОБА_13 , кайданки ОСОБА_3 він надів, оскільки той заважав працювати іншим поліцейським і не реагував на зауваження.
Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали покази, що дії, які вчинялися ОСОБА_3 , виражалися в тому, що він ходив по проїзній частині дороги, наражаючи себе на небезпеку та підходив до їх автомобіля, чим заважав працювати і не реагував на їхні зауваження.
В судовому засіданні встановлено, що з боку потерпілих ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , не має жодних претензій, вони його не затримували і він не намагався звільняти ОСОБА_10 .
З матеріалів відеозаписів з бодікамер інспектора поліції, інспектор поліції ОСОБА_13 , свідок по справі, прибувши на місце події застосував фізичну силу до ОСОБА_3 , відштовхнувши його в бік газону і між ними в подальшому виникла словесна перепалка, в результаті якої інспектор патрульної поліції ОСОБА_13 повалив обвинуваченого ОСОБА_3 на землю та застосував спеціальні засоби кайданки.
Суд зазначає, що в обвинуваченні за ч.3 ст. 296 КК України не конкретизована кваліфікуюча ознака злочину групою осіб. В судовому засіданні встановлено, що весь час, коли за версією обвинувачення особою 2 вчинялися хуліганські дії, ОСОБА_3 перебував в салоні автомобіля на пасажирському сидінні і вийшов з нього лише після того, як ОСОБА_10 почали затримувати. В суді потерпілі пояснили, що підстав для затримання ОСОБА_3 у них не було. В обвинуваченні не зазначено і в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_3 своїми діями якимось чином приєднався дій особи 2.
Також стороною обвинувачення ОСОБА_3 , інкримінується кваліфікуюча ознака - опір представникові влади в обвинуваченні за ч. 3 ст. 296 КК України, разом з тим в самому обвинувачення не вказано якими діями ОСОБА_3 чинив цей опір, на надано суду доказів на підтвердження такого обвинувачення і в суді.
Що стосується обвинувачення за ч.1 ст. 343 КК України, то суд вважає, що стороною обвинувачення наданими доказами не доведено вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, а саме яким чином, якими діями та у який спосіб ОСОБА_3 втручався у діяльність працівників правоохоронних органів.
В обставинах, які викладено в обвинувальному акті за обвинуваченням ч.1 ст. 343 КК України зазначено, що ОСОБА_3 перешкоджав діям а саме «намагався підійти ближче до автомобіля та відкрити двері з метою звільнення особи». Разом з тим, з дослідженого судом відео з боді камер видно, що ОСОБА_3 відкриває двері автомобіля з іншої сторони, не з тої де знаходиться затриманий. В суді встановлено, що ОСОБА_3 хотів сісти в автомобіль, щоб поїхати разом з працівниками та товаришем до відділення поліції.
Тобто стороною обвинувачення по даному кримінальному правопорушенню не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, а також наявність в діях ОСОБА_3 мети його вчинення перешкодити виконанню працівником службових обов`язків.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 не обвинувачується а підозрюється у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, отже фактично таке обвинувачення йому не пред`являлося.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні жодна з ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, за ч.3 ст. 296 КК України, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, які інкримінується ОСОБА_3 встановлено не було. Фактично усі дії, які вчинялися ОСОБА_3 зводились до того, що він не реагував на зауваження, які йому робились працівниками поліції, що виключає кримінальну складову в його діяннях.
Отже, оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч.1 ст. 343 КК України.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку, відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.
Згідно п.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
У справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року Європейський суд з прав людини вказав на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Частиною 2 ст.17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В п.3 ч.1 ст.373 КПК України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 296 КК України та виправдати за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 343 КК України та виправдати за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.
DVD-R диск, який приєднано до протоколу додаткового перегляду відозапису від 25.06.2019; DVD-R диск, який приєднано до протоколу перегляду відозапису від 08.06.2019; DVD-R диск, який приєднано до протоколу перегляду відозапису від 16.07.2019 - зберігати при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: