Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4732/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №274/4732/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
Цією ухвалою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому, звертає увагу на свої позитивні характеристики за місцем відбуття покарання, наявність заохочення, працевлаштування, відсутність стягнень. Вважає, що поведінкою довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження №274/4732/21, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З ухвали убачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.81 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції правильно зазначив, що позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_7 свідчать, що останній стає на шлях виправлення, але наявність лише одного заохочення, яке до того ж отримано лише за декілька тижнів до дати звернення до суду із заявою по застосування відносно нього положень ст.81 КК України, не є тієї переконливою обставиною, котра свідчить про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З таким висновком суду погоджується й апеляційний суд та вважає, що вищенаведене свідчить про недостатню готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого наразі є передчасним.

Дослідженням матеріалів судового провадження №274/4732/21 встановлено (а.п.10), що ОСОБА_7 засуджено вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.04.2017 по 27.04.2017.

Початок строку: 20.12.2019 року; кінець строку: 18.12.2021 року; відбув 1/2 строку покарання 18.12.2020.

Як вбачається з характеристики наданої ДУ «Райківська ВК (№4)» (а.п.10), засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.12.2019 року. Під час тримання в державній установі «Київський СІЗО» характеризувався посередньо, встановлений порядок відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.

З 13.07.2020 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Райківська виправна колонія (№73)».

Працевлаштований на відділенні днювальним без оплати праці. До суспільно корисної праці відношення позитивне, сумлінно та якісно виконує покладені на нього обов`язки. За час відбування покарання характеризується позитивно, встановленого порядку відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень не має. Заохочувався один раз. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний, ввічливий. Не допускає порушення пожежної безпеки та безпеки праці. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою, приймає активну участь. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість». Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно технічних навичок. Приймає участь в роботі самодіяльних організацій. Вину в скоєних злочинах визнав повністю. На профілактичних обліках не перебуває.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що факт того, що хоча засуджений ОСОБА_7 формально виконує свої прямі обов`язки, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком усіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, визнання вини у скоєному злочині, і з огляду на це, такі дії засудженого не можна безумовно розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою достатньо ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви останнього про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому, на думку апеляційного суду, наявність у засудженого заохочення 06.07.2021 (а.п.11), фактично отримане останнім за 6 днів до звернення до суду першої інстанції з відповідною заявою (а.п.2), позитивних характеристик за місцем відбуття покарання, факт працевлаштування, як і відсутність стягнень, в даному випадку, переконливо не доводить факт виправлення засудженого, як і не є беззаперечними підставами для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 . Визнання, за даних обставин, факту дійсності виправлення засудженого ОСОБА_7 є передчасним.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :