Справа № 344/2422/22
Провадження № 1-кс/344/1050/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Четвертого відділу територіального управління ДБР у м.Львові ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

14.02.2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просив, зобов`язати слідчого Четвертого відділу територіального управління ДБР у м.Львові ОСОБА_4 реалізувати правову концепцію, сформульовану в ухвалах Івано-Франківського апеляційного суду від 03.11.2021 року справа 344/15430/19 та Івано-Франківського міського суду від 25.01.2022 року справа 344/729/22 та віалізувати її у вигляді постанови про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002368 від 24.07.2017 року, та зобов`язати слідчого надіслати йому її невідкладно, у вигляді повідомлення про підозру із подальшим її врученням; ініціювати розслідування неодноразових фактів вживанням слідчим ОСОБА_4 своїх повноважень з метою злого умислу, фактично позбавлення його прав, наданих ст.40 КУ, ст.6 КЗПЛ; зобов`язати невідомого йому слідчого СВ ТУ ДБР у м.Львові провести слідчий експеремент та огляд його господарства у проведенні ним досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 29.09.2021 року , в якому він має статус потерпілого і вже допитатий в такому статусі Городенківським ВП; скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим від 03.12.2021 року.

Про дату та час судового засідання скаржника ОСОБА_3 повідомлено належним чином, однак в судове засідання він не з`явився, в прохальній частині скарги, просив розгляд справи проводити без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення з приводу скарги, в яких зазначив, що скарга є безпідставною. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та оцінивши надані докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до наступного висновку.

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3) рішення слідчого, дізнавача, про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача, про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

11)відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з : 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 03.12.2021 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000238 від 24.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

З наданих під час розгляду скарги слідчим письмових пояснень, слідчим суддею встановлено, що скаржник вже звертався до суду з скаргою на постанову про відмову у визнанні потерпілим, і її доводам слідчим суддею вже було надано відповідну правову оцінку, у зв`язку з чим відмовлено у її задоволенні (ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2021 у справі №344/21000/21).

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Крім того, скаржником не надано належних доказів ні органу досудового розслідування, а ні суду, щодо спричинення йому будь-якої шкоди завданої вказаним кримінальним правопорушенням.

Отже, в оскаржуваній постанові слідчим достатньо вмотивовано підстави для відмови в задоволенні клопотання, дана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Отже вимоги скаржника щодо зобов`язання визнання його потерпілим та вимога щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 03.12.2021 року є необрунтованою, та не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Щодо вимоги скаржника ініціювати розслідування неодноразових фактів вживанням слідчим ОСОБА_4 своїх повноважень з метою злого умислу, фактично позбавлення його прав, наданих ст.40 Конституцією України, то слід зазначити, що за змістом УПК України дана вимога не віднесена до повноважень слідчого судді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Отже, дана норма передбачає оскарження бездіяльності під час досудового дослідування.

У відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, вимога скаржника зобов`язати невідомого йому слідчого СВ ТУ ДБР у м.Львові провести слідчий експеремент та огляд його господарства у проведенні ним досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 29.09.2021 року також не підлягає до задоволення.

Тому, зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі, у зв`язку з необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 308, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Четвертого відділу територіального управління ДБР у м.Львові ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28.02.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1