Справа № 303/8759/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/10/22, за апеляційною скаргою захисниці підозрюваного, адвокатки ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 січня 2022 року задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області (далі - слідчий) у кримінальному провадженні, внесеному 07.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001067, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави строком на 60 (шістдесят ) днів, до 02 березня 2022 року.

З матеріалів клопотання убачається, що до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області слідчий звернувся із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 . Відповідно до клопотання, 07.11.2021 приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні нічного розважального закладу «DD. LOUNGE BAR», що за адресою: м. Мукачево, вул. Ринкова (Воз`єднання) 5, під час словесної перепалки, яка виникла поблизу бар-стійки між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням громадянами, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , дістав предмет схожий на пістолет, та діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного наміру, перебуваючи в середині приміщення «DD. LOUNGE BAR», здійснив один постріл в область лівого плеча ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення лівого плеча. Одразу ж після цього ОСОБА_6 , із розважального закладу вийшов на вулицю, де вже перебував ОСОБА_8 , та пішов у протилежному від нього напрямку у бік паркінгу ТРК «Щодня» по вул. Возз`єднання. Через невеликий проміжок часу, одразу за ОСОБА_6 , з приміщення розважального закладу «DD. LOUNGE BAR», вийшов поранений у ліве плече ОСОБА_7 та група невстановлених досудовим розслідуванням громадян, які разом із ОСОБА_8 почали рухатися за ОСОБА_6 , який, не зупиняючись на досягнутому, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу направленого на вбивство ОСОБА_7 та з метою умисного вбивства ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення нічного розважального закладу «DD. LOUNGE BAR», що за адресою: м. Мукачево, вул. Ринкова (Возз`єднання) 5, із застосуванням предмету схожого на пістолет, який тримав у руках, здійснив один постріл у ділянку живота ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення живота та, спрямувавши в бік ОСОБА_8 предмет схожий на пістолет, почав переслідувати останнього, при цьому під час переслідування здійснив постріл у ділянку грудної клітки ОСОБА_8 , спричинивши тілесні ушкодження у виді вогнепального поранення лівої легені. Таким чином ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але кримінальне правопорушення ним не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі та оскільки смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не настала, так як вони своєчасно були доставлені в КНП «Мукачівська ЦРЛ», де їм була надана медична допомога. Окрім цього, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що у точно невстановлений час та місці придбав 192 бойові пістолетні патрони центрального бою, калібру 7,62 мм., «Browning», які умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, а також заздалегідь знаючи, що придбані ним патрони являються бойовими, без передбаченого законом дозволу, зберігав їх, за місцем фактичного проживання, у квартирі АДРЕСА_3 , до часу їх виявлення та вилучення працівниками Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, в період часу з 18 години 20 хвилин по 19 годину 26 хвилин, під час проведення обшуку у вказаній вище квартирі, на балконі, в поліетиленовому пакеті білого кольору з надписом «Алма». У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на наявність даних, що підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема передбачених п. 1, 3 та п. 5 ч. 1 цієї норми процесуального права переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни даних ними показань, вчинення іншого кримінального правопорушення. В обґрунтування ризиків зазначає, що за скоєні діяння, які віднесено до особливо тяжких злочинів, підозрюваному ОСОБА_6 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, - тому з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, просить задовольнити подане клопотання.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України. До того ж, слідчий суддя визнав, що з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, а відтак, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винуватим, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України. На думку слідчого судді, існування вказаного ризику підтверджується також поведінкою ОСОБА_6 , який після події, що мала місце, свідомо ухилився від органу досудового розслідування та був оголошений у розшук. Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , не будучи попередньо ув`язненим, може незаконно впливати на потерпілих - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також свідків, які володіють відомостями про обставини вчинення злочину, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак, на думку слідчого судді, наявність передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України ризику органом досудового розслідування не доведено. При цьому, слідчий суддя, вирішуючи клопотання, взяв до уваги і відомості про особу підозрюваного - не працевлаштований, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, на утриманні хоча і має неповнолітню дитину, але від неї проживає окремо).З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою й обрав щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисниця підозрюваного ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_5 , вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просить її скасувати. Стверджує, слідчий суддя, всупереч п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання не встановив, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Зазначає, що, задовольняючи клопотання, слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив застосування вогнепальної зброї відносно потерпілих і те, що нібито ОСОБА_6 переховувався від слідства, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Апеялянтка стверджує, що її підзахисний підтвердив застосування зброї, однак зауважив, що пильно у потерпілих не стріляв, однак суд цю обставину не врахував. Відносно переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, адвокатка ОСОБА_5 зазначає, що її підзахисному не було відомо про заочне повідомлення йому підозри через вручення рідному братові, до того ж про те, що підозрюваний був оголошений у розшук він також не знав. Стверджує, що органом досудового розслідування не доведено наявність існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні. На думку апелянтки, слідчий суддя не взяв до уваги і те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та місце фактичного проживання, що дає можливість застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; дані, що характеризують особу підозрюваного - на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, старша дитина потребує постійного лікування та відвідування інклюзивних занять, хоча ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, однак працював закордоном різноробочим і надавав матеріальну допомогу дітям, відтак обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суттєво вплине на матеріальне забезпечення дітей. З огляду на вищенаведене, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, як альтернативу, домашній арешт за місцем його постійного проживання, зобов`язавши підозрюваного не залишати місце проживання з 22:00 год до 06:00 год, або ж визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; прокурор та захисник подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки цих осіб у судове засідання на розгляд апеляційної скарги й стороною захисту не заявлялось клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього ж Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисниця адвокатка ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України кримінальних правопорушень закінчений замах на умисне вбивство двох осіб та незаконне зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами огляду місця події від 07.11.2021 та 21.11.2021, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, висновком експерта від 15.11.2021 та іншими зібраними доказами у їх сукупності, на підставі яких 23.12.2021 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_6 діяння підпадають під ознаки передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення кримінальних правопорушень. З огляду на приєднані до клопотання докази, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, всупереч п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання не встановив, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень.
Із цих підстав, як такі, що не свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання ОСОБА_6 підтвердив застосування зброї, однак зауважив, що не стріляв пильно у потерпілих, що в свою чергу залишено поза увагою слідчого судді.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих чи свідків. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим - позбавлення волі на строк до 15 років, та даними про особу підозрюваного - відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, хоча і має одну неповнолітню дитину, однак проживає окремо від неї, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.
При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, про що свідчить і той факт, що ОСОБА_6 ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які володіють відомостями про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, зокрема шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не було відомо про заочне повідомлення йому підозри через вручення рідному братові, до того ж про те, що підозрюваний був оголошений у розшук він також не знав, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки такі не підтверджені будь-якими доказами та відповідно не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.
Одночасно колегія суддів погоджується і з висновком слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, а саме імовірного вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого кримінального провадження. Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які докази, а також органом досудового розслідування не наведено жодних фактів та обставин, які б підтверджували наявність передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.
Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним.
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищезазначеним ризикам, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про можливість і достатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують висновку слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з наведеним вище, як такі, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та місце фактичного проживання, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із них старша дитина потребує постійного лікування та відвідування інклюзивних занять, хоча ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, однак працював різноробочим за кордоном та надавав матеріальну допомогу дітям.
Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , поєднані із застосуванням насильства.
Тому, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє доводи апеляційної скарги про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в мінімальному розмірі.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, впливати на потерпілих чи свідків, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих чи свідків, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, у тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, не посилалась на наявність у ОСОБА_6 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, і підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, так як тримання його під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою та прийнятті процесуального рішення, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які на даний момент підтверджують те, що ОСОБА_6 причетний до вчинення кримінально-карних діянь.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, будучи належним чином повідомленими про час та місце її розгляду, сторона захисту позбавила себе можливості заявити клопотання чи надати докази у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 02.03.2022, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.
Разом із тим, апеляційний суд не бере до уваги доповнення до апеляційної скарги, які подав адвокат ОСОБА_16 , оскільки апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала адвокатка ОСОБА_5 , а зміст ч. 3 ст. 403 КПК України свідчить про те, що доповнення до апеляційної скарги вправі подавати лише особа, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 січня 2022 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого та обрано відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави строком на 60 (шістдесят ) днів, до 02 березня 2022 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: