Провадження № 1-кп/522/58/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 на підставі обвинувальних актів, в об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000938 від 20.11.2021року та № 0001234 від 06.10.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ, Російської Федерації, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.04.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на три роки;

- 23.11.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки 6 місяців. Звільнився 10.08.2020 року по відбуттю покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_3 , маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення майнового характеру за наступних обставин.
27.07.2021 року близько 19 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходився в кімнаті підвального приміщення, за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .
Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю господарів інших кімнат в зазначеному підвальному приміщенні, вирішив вчинити крадіжку майна, яке перебуває у приміщенні кімнат підвального приміщення будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що в кімнатах підвального приміщення будинку нікого не має та його дії залишаються непомічені, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в кімнаті підвального приміщення будинку, таємно, скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9A», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 4000 гривень, який належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.
Крім цього, 19.08.2021 року в період часу з 14 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходився в кімнаті підвального приміщення, за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .
Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю господарів інших кімнат в зазначеному підвальному приміщенні, вирішив вчинити крадіжку майна, яке перебуває у приміщенні кімнат підвального приміщення будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що в кімнатах підвального приміщення будинку нікого не має та його дії залишаються непомічені, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в кімнаті підвального приміщення будинку, таємно, скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Fly», в корпусі сірого кольору, вартістю 700 гривень та грошові кошти в сумі 630 гривень, які належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1330 гривень.
Крім цього, 11.09.2021 року близько 19 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходився в кімнаті підвального приміщення, за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .
Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю господарів інших кімнат в зазначеному підвальному приміщенні, вирішив вчинити крадіжку майна, яке перебуває у приміщенні кімнат підвального приміщення будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що в кімнатах підвального приміщення будинку нікого не має та його дії залишаються непомічені, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в кімнаті підвального приміщення будинку, таємно, скоїв крадіжку мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY», в корпусі чорного кольору, вартістю 1500 гривень та грошові кошти в сумі 220 гривень, які належать на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1720 гривень.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємні викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.
Крім цього, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2021 року, справа №522/14382/21, провадження №1-в/522/425/21, стосовно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 1(один) рік, за місцем мешкання останнього: АДРЕСА_2 .
Вищевказаною постановою на ОСОБА_3 було покладено ряд обов`язків, а саме: заборона виїзду за межі м. Одеси без дозволу керівництва ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області; зобов`язання з`являтись для реєстрації до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області кожен перший четвер місяця, в період з 15 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв.; заборона перебувати в кафе, ресторанах, барах, де реалізуються спиртні напої на розлив; заборона залишати місце мешкання в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.
Однак, ОСОБА_3 , в порушення обмежень встановлених постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2021 року, справа №522/14382/21, провадження №1-в/522/425/21, та перебуваючи під адміністративним наглядом, не маючи на те поважних причин, та не повідомивши про це керівництво ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не повідомивши про це керівництво ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Також, було встановлено, що ОСОБА_3 в порушення зобов`язання за період з 02.08.2021 року по 20.11.2021 року жодного разу не з`явився для реєстрації в реєстраційному листі ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та виїхав за межі міста Одеса, без дозволу керівництва ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив всі обставини справ, які описані у обвинувальних актах.
Пояснив, що він в період з кінця липня по вересень 2021 року вчиняв крадіжки чужого майна за місцем свого тимчасового проживання. За телефон, який він викрав за адресою: АДРЕСА_3 , він повернув потерпілій особі тисячу гривень. Вартість іншого викраденого майно потерпілим не відшкодував. Викраденими телефонами та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Стосовно порушення встановленого стосовно нього адміністративного нагляду, пояснив, що він забув повідомити керівництво ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про те, що він поїхав за межі м. Одеси на похорони матері.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон. Просив суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушень та призначити покарання на розсуд суду.
Захисник просив суд суворо не карати його підзахисного та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкціями статей, за якими він обвинувачується.
Прокурор просила призначити покарання за ст. 395 КК України у виді арешту строком на три місяці, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в поданій до суду заяві просили розглядати справу без їх участі, призначення покарання обвинуваченому залишили на розсуд суду.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, повністю доведена.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємні викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно;
- ст. 395 КК України, за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, керуючись положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою:Кіровоградська область, с. Івана Благодатного, фактично до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів.
Згідно наданої заступником начальника ВСВ та ПР старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 за час тримання в установі зарекомендував себе посередньо.
Згідно наданої старостою Виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_10 обвинувачений за час проживання порушень громадського порядку не допускав.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень та активно сприяв досудовому розслідуванню.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є рецидив вчинення кримінальних правопорушень.
За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ст. 395 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців.
Згідно ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Згідно ч. 1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Враховуючи обставини вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, кількість епізодів та дані щодо особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, шкоду не відшкодував, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки, однак наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та наявності обтяжуючої обставини рецидиву, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбачені санкцією ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Підстав для застосування положень ст. 75 КК України судом не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Прокурор просила запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Захисник обвинуваченого не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що запобіжний захід застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 23.11.2021 року по день набрання вироком законної сили включно.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 15, 50, 56, 65, 68, 70, 185, 395 КК України, ст. 100, 124, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, та призначити йому покарання за:
- ст. 395 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці;
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 23.11.2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 23.11.2021 року по день набрання вироком законної сили включно.
Застосований стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази по справі:
- наглядова справа на ОСОБА_3 на 12 аркушах зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1