Дата документу 05.01.2022 Справа № 937/9128/21
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/72/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/9128/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Свої вимоги мотивував тим, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, та зроблені неправильні висновки про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний та його захисники заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому 12 листопада 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.5 ст.191 КК злочину.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначила про відсутність доведених слідчим ризиків, на які останній посилається у клопотанні в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотрималася вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що пред`явлена підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК є обґрунтованою, оскільки підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: статутом ДП «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України»; наказом президента Національної академії аграрних наук України; протоколами обшуків; протоколами огляду; показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; висновком комплексної судової товарознавчої та судової економічної експертизи; іншими матеріалами кримінального провадження.

Проте, дослідивши під час апеляційного розгляду наведені у клопотанні слідчого докази, які були до нього долучені, судова колегія дійшла висновку, що даними доказами обґрунтованість підозри жодним чином не підтверджується.

Відповідно до диспозиції ст.191 КК привласнення, розтрата, заволодіння (розкрадання), шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем - це умисне, протиправне заволодіння чужим майном, яке перебуває у правомірному володінні або віданні особи, з метою звернення його на свою користь або користь іншої особи, що спричинило заподіяння шкоди.

В порушення вимог КПК, ані підозра ані клопотання не містять посилання на докази, які б підтверджували в достатній мірі наявність в діях підозрюваного усіх елементів кримінального правопорушення.

В порушення вимог ст.84 КПК додані до клопотання документи не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню та вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК, а саме подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні цього правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення); вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, що вливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Також, долучені до клопотання матеріали не містять достатніх відомостей та належних доказів того, як здійснювалася підготовка до розтрати, яким способом маскувалася підготовка; якими засобами або знаряддями користувалися винні при підготовці та скоєнні злочинів; які сприятливі умови для вчинення злочину були ними використані, як і кому передавалось чи реалізовувалося майно; причини та умови, що сприяли вчиненню розтрати. Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_7 вчиняв розтрату чужого майна із метою власного збагачення. Однак в даному повідомленні про підозру не зазначено, в який спосіб ОСОБА_7 збагатився чи мав намір збагатитися внаслідок вчинення ним протиправних дій. Прокурор під час апеляційного розгляду також не зміг пояснити даних обставин.

Так, фактично єдиним доданим до клопотання доказом на обґрунтування вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК, яке кваліфікується як розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, є висновок комплексної судової-економічної та судової-товарознавчої експертизи від 11 листопада 2021 року №1394/1395/1396-21. Однак, вказаний висновок експертів не є однозначним і містить два варіанта відповідей на поставлені питання, зокрема щодо різниці між бухгалтерською документацією збору врожаю і складським зберіганням та щодо можливої суми збитків.

Проте, вказані обставини і слідчим, і прокурором були залишені поза увагою, жодної вмотивованої постанови щодо незгоди з одним із варіантом відповідей на поставлені питання та прийняття до уваги іншого варіанта відповіді на ці питання, як це вимагають положення ч.10 ст.101 КПК, ані слідчим, ані прокурором не прийнято.

Крім того, вказаний вище висновок експерта є неясним, оскільки з нього неможливо зрозуміти порядок обрахування обсягів надходження культури «просо» за даними чорнових записів, у яких відображено обсяг зібраного врожаю культури «просо» з полів державного підприємства у кількості 578080 кг, а потім за даними наданого «Журналу весовщика на 2021 г.», у якому відображено обсяг надходження культури «просо» на тік державного підприємства у кількості 554010 кг. При цьому у висновку відсутнє будь-яке пояснення в частині врахування експертом обсягу зерна, як такого, що було зібране і надійшло з поля на тік, відомості про яке містяться в графах із відповідними примітками «з Зава на ток», «з Зава под навес». Також подальші обрахування експерт проводить з обсягом врожаю у кількості 554010 кг, а про обсяг врожаю у кількості 578080 кг взагалі не згадується.

Однак, і ці дефекти висновку експерта залишились поза увагою як слідчого, так і прокурора. Натомість, під час складення письмового повідомлення про підозру слідчим за погодженням із прокурором було без достатнього обґрунтування враховано той варіант відповіді експерта, який вказує на більший розмір можливої суми збитків.

Тому вбачається, що особливо великий розмір інкримінованої підозрюваному ОСОБА_7 розтрати чужого майна належним чином не обґрунтований, будь-які вагомі докази, що свідчать про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.5 ст.191 КК відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу й на ті обставини, що інші подані стороною обвинувачення разом із клопотанням докази (копії наказів, копія статуту, протоколи обшуку, протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ) не є вагомими та такими, що обґрунтовують вчинення підозрюваним ОСОБА_7 вказаного вище кримінального правопорушення. В цих доказах відсутні достатні відомості або факти як про вчинення розтрати чужого майна врожаю культури «просо», так і про вчинення такої розтрати групою осіб за попередньою змовою, а так само і про вчинення саме підозрюваним будь-яких кримінально-карних дій. Будь-які інші докази на обґрунтування підозри стороною обвинувачення в ході судового розгляду клопотання суду не надавались.

Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу та долучені до нього матеріали не містять достатніх даних, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину та не вказують на його можливу причетність до вчинення розтрати чужого майна.

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі "Фокс, Кепбел і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів враховує, що обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, "у п.п. "с" п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну ( bona fide ) підозру".

Зокрема, у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (1994 р.) Суд визначив, що "факти, які, є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Разом з тим, вимога, щодо обґрунтованості підозри є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" від 13 листопада 2007 року).

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що органом досудового розслідування не надано суду достатніх належних доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що досліджені судом матеріали клопотання, не дають підстав вважати обґрунтованою підозру, пред`явлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК.

Під час апеляційного розгляду прокурор не довів наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.194 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК.

Крім того, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом зі своєю родиною, має на утриманні неповнолітню дитину, працює.

ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 12 листопада 2021 року, після чого жодних намірів щодо переховування та втечі з його боку встановлено не було, він самостійно прибував за викликом як до слідчого, так і до суду.

Під час досудового розслідування вказаного провадження стороною обвинувачення були проведені обшуки, в ході яких були вилучені певні речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Жодних спроб незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні з боку підозрюваного встановлено не було.

Будь-які відомості щодо наявності у підозрюваного намірів вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснення підозрюваним готування до кримінального правопорушення або замаху на таке відсутні. Тому немає достатніх підстав вважати, що підозрюваний, як зазначає прокурор, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Не було надано таких доказів і в ході судового розгляду клопотання.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать на користь прийнятого слідчим суддею рішення.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4