Справа № 586/244/20
Провадження № 1-кп/590/67/21

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року Ямпільський районний суд
Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в смт Ямпіль кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 04.11.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уралове Середино-Будського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою вищою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
Більше десяти років назад (у невстановлений досудовим розслідуванням день та час) ОСОБА_3 для власних цілей придбав порох, який в подальшому зберігав в будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 до 12.12.2019. Та 12.12.2019 під час проведення санкціонованого обшуку у домоволодінні за місцем мешкання ОСОБА_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області справа №586/1276/19 провадження №1-кс/586/377/19 від 11.12.2019, перебуваючи в загальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_3 добровільно видав металеву банку ємністю 0,5 л та поліетиленовий пакет в яких знаходився порох загальною вагою 375,6 г, а саме: в металевій банці вагою 300 г, в поліетиленовому пакеті вагою 75,6 г, які ОСОБА_3 зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом довозу.
Згідно висновку експерта №19/119/7/1-148е від 30.01.2020 за результатами судової вибухово-технічної експертизи надані на дослідження зразки речовин відносяться до вибухових речовин. Зразок речовини, який згідно до постанови про призначення експертизи був вилучений з металевої банки, є димним порохом вибуховою речовиною метальної дії. Зразок речовини, який згідно до постанови про призначення експертизи був вилучений з поліетиленового пакету, є нітроцелюлозним порохом - вибуховою речовиною метальної дії.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим, зазначив, що його покази є добровільними. Так, він пояснив, що дійсно, за місцем свого фактичного проживання він зберігав без передбаченого законом дозволу порох, який поскладав до банки, який в подальшому під час проведення обшуку видав працівникам поліції. Дозволу на зберігання не мав. Просив суворо не карати.
Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.
При встановлених обставинах та враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї провини і його логічні і послідовні покази, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він вчинив зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також суд враховує характер і конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його вік /1949 р.н./, стан здоров`я /на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зі слів обвинуваченого групи інвалідності не має/, є пенсіонером за віком, одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, мешкає з дружиною, характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше.
В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.
Тому суд визнає згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України, а саме у виді позбавленні волі у розмірі приближеному до мінімального.
Крім того, з огляду на установлені пом`якшуючі обставини, враховуючи особу винного, суд погоджується з думкою державного обвинувача і вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому слід звільнити останнього на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.
На думку суду, таке покарання є справедливим, буде максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні засудженого, його вихованні, попередженні вчинення ним нових злочинів, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі винного.
Питання щодо судових витрат вирішити у відповідності до ст. 124 КПК України .
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.
Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 3 років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 /один/ рік та, застосувавши ст.76 КК України, покласти на нього обов`язок:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Речові докази: два паперових пакунка з порохом, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1