Справа № 314/224/20
Провадження № 1-кп/314/422/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001200 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосолоне Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, який офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
В середині жовтня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи з дозволу господарів на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу таємно викрав 10 металевих листів розміром 1х1,5 м кожний, товщиною металу 1 мм, вагою 11 кг кожен, вартістю 3,83 грн. за 1 кг, загальною вартістю 421,30 грн. згідно висновку експерта № 59 від 13.01.2020, які кріпилися до стін господарської будівлі, розташованої на території вказаного домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

На початку листопада 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи з дозволу господарів на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу таємно викрав 4 металеві труби довжиною 2 м кожна, діаметром 150 мм, товщиною металу 4 мм, вагою 22,5 кг кожна, вартістю 3,83 грн. за 1 кг, загальною вартістю 344,70 грн. згідно висновку експерта № 59 від 13.01.2020, які були частково вкопані в землю та слугували основою господарської будівлі, розташованої на території вказаного домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що восени 2019 року він тимчасово проживав в с. Новософіївка Вільнянського району Запорізької області, де з будівлі свинарника спочатку зняв металеві листи, а в подальшому металеві труби, які слугували основою будівлі, викрадене майно продав. У вчиненому щиро покаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, та їх правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діянь, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , наявності в цих діяннях складу кримінального правопорушення та їх правової кваліфікації, а також вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає з цивільною дружиною та її дітьми, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі. При цьому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Запобіжний не обирався. Судові витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_6
28.09.2021