УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України, про арешт майна, яке вилучене 16.07.2021 в ході обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон синього кольору Apple IPhone 12 Pro s/n НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку Київстар; грошові кошти в сумі 14 490 доларів США.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000302, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що станом на сьогодні на території України функціонує протиправний механізм вимагання та одержання неправомірної вигоди від моряків за оформлення морських документів шляхом створення штучних перешкод при верифікації наявних документів в Реєстрі моряків, підтвердженні онлайн-заявки на проходження Державної кваліфікаційної комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (далі Інспекція) в е-сервісі «Кабінет моряка» за посиланням sea.e-transport.gov.ua та подальшому забезпеченні позитивного результату обов`язкового комп`ютерного тестування для підтвердження відповідної кваліфікації моряка.

З метою забезпечення реалізації вказаного протиправного механізму групою осіб було розроблено альтернативну автоматизовано систему (АС) за посиланням as.marad.org.ua, до якої несанкціоновано вивантажуються конфіденційна інформація та офіційні документи стосовно моряків. Надалі зазначені відомості обробляються у АС і використовуються «агентами»-посередниками для забезпечення функціонування протиправного механізму з видачі необхідних документів для підтвердження/підвищення кваліфікації моряка та одержання неправомірної вигоди, а інформація, яка обробляється в е-сервісі «Кабінет моряка», шляхом несанкціонованого втручання в його роботу невстановленими особами, незаконно розміщується на ресурсі as.marad.org.ua.

Вказана система відповідно до розробленого функціоналу взаємодіє з офіційним порталом as.marad.gov.ua та дає змогу в ручному режимі коригувати дані за результатами проведення обов`язкового комп`ютерного тестування, верифікацію документів моряка та вносити відомості, щодо отриманих сертифікатів, всупереч фактичним даним.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування досліджуються обставини організації та функціонування зазначеного протиправного механізму, пов`язаного з оформленням документів моряка, шляхом створення штучних перешкод при верифікації наявних документів, підтвердження онлайн-заявки на проходження Державної кваліфікаційної комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків в е-сервісі «Кабінет моряка» та подальшого проходження обов`язкового комп`ютерного тестування для підтвердження відповідної кваліфікації моряка за грошову винагороду.

Також органом досудового розслідування встановлено, що зазначену автоматизовану систему використовують для ручного підтвердження верифікації документів моряка, внесення сертифікатів та дипломів, корегування результатів проходження комп`ютерного тестування тощо. Разом з тим, несанкціонована передача та використання конфіденційних відомостей стосовно моряків з офіційного е-сервісу «Кабінет моряка» та Державного реєстру документів моряків України стає можливим завдяки розробленому програмному забезпеченню та програмному коду працівниками ТОВ «ДІСОФТ» ().

Співробітники ТОВ «ДІСОФТ» фактично здійснюють підтримку, оновлення альтернативної автоматизованої системи «МорАда» за посиланням as.marad.org.ua, несанкціоноване розроблення в ній додаткових блоків для можливості реалізації протиправного механізму роботи «агентів», ручної верифікації документів, зміни результатів пройденого комп`ютерного тестування.

Відповідно до показів свідків та відомостей, отриманих з Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України, встановлено, що одним з етапів допуску моряка до комп`ютерного тестування та отримання протоколу ДКК є проходження курсів підвищення кваліфікації у відповідному акредитованому навчальному закладі. По завершенню курсів моряк складає внутрішній іспит та отримує свідоцтво про підвищення кваліфікації. Відповідно до отриманих даних, до видачі свідоцтв про проходження курсів підвищення кваліфікації моряків, які фактично не відвідують навчальні заняття та фіктивно записані до списків студентів, причетні посадові особи вищих навчальних закладів України.

Так, під час досудового розслідування також встановлено, що до вищезазначеної протиправної діяльності причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є одним із агентів, що безпосередньо займаються прийомом документів та грошових коштів від моряків та організовує проходження навчання та видачу морякам необхідних для тестування документів, без дотримання встановленої процедури та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 і фактично є одним із учасників протиправного механізму, пов`язаного з організацією оформлення документів моряка, шляхом створення штучних перешкод при верифікації наявних документів, підтвердження онлайн-заявки на проходження Державної кваліфікаційної комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків.

16.07.2021 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 761/24059/21 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 ,в ході якого виявлено та вилучено майно відповідно до протоколу обшуку від 16.07.2021, зокрема, і мобільний телефон синього кольору Apple IPhone 12 Pro s/n НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 ; грошові кошти в сумі 14 490 доларів США.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_7 від 16.07.2021 вищевказане майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладені арешту на вилучене майно з метою подальшого його збереження як речового доказу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених та додатково зазначив, що вилучене під час проведення обшуку майно має доказове значення для кримінального провадження, ОСОБА_6 безпосередньо причетний до вказаного кримінального правопорушення, він є одним із агентів, який допомагав отримувати дозвільні документи. Крім того, останньому повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а тому накладення арешту на вилучене майно є необхідним, оскільки таке майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, при цьому, санкція статті передбачає конфіскацію майна, а також вилучені грошові кошти підпадають під ознаки спеціальної конфіскації.

Слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити та накласти арешт на вказане майно, оскільки вилучене майно визнано речовим доказом, а також зазначив, що під час проведення обшуку ОСОБА_6 відмовився вмикати вилучений телефон. Крім того, ОСОБА_6 під час обшуку та в судовому засіданні не було надано документів щодо походження вилучених коштів, а відтак вказане майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Представник власника майна ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що вилучений мобільний телефон вже досить тривалий час перебуває під контролем органу досудового розслідування, а відтак слідчий мав змогу його оглянути та повернути ОСОБА_6 . Також адвокат зазначив, що грошові кошти ОСОБА_6 здобуті законним шляхом, а саме від здійснення підприємницької діяльності, а тому вони не мають жодного значення для кримінального провадження, а висунута підозра є необґрунтованою.

Власник майна ОСОБА_6 також заперечував щодо задоволення клопотання та просив повернути йому вилучене майно.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, дійшов висновку про наступне.

Так, слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000302, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України.
05.07.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/24059/21 клопотання слідчого-криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000302 від 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , з метою відшукання речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, а саме: документів що підтверджують злочинну діяльність і стосуються підготовки та дипломування моряків, та здачі відповідних іспитів, документів, щодо обслуговування банківських рахунків та банківських карток, використаних для вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, чорнових записів, носіїв електронної інформації (флеш-карток будь-якого формату, USB-носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), носіїв на твердотільних дисках (SSD)), на яких збереглися відомості про обставини та сліди вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу обшуку від 16.07.2021 слідчим під час обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено майно, зокрема, мобільний телефон синього кольору Apple IPhone 12 Pro s/n НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошові кошти в сумі 14 490 доларів США.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, накласти арешт на вказане майно орган досудового розслідування просить з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також з метою подальшої конфіскації.
Частиною 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження в силу приписів статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до положення п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном можуть бути речі, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, що в силу ч. 5 ст. 171 КПК України покладає на слідчого або прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_7 від 16.07.2021 року вищезазначене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).
Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07.05.2015), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12.03.2015), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11.06.2015).
Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідної правової позиції дотримується і Київський апеляційний суд, зокрема, в ухвалі від 26.04.2021 у справі № 761/9915/21, в ухвалі від 29.04.2021 у справі № 761/9904/21 та в ухвалі від 29.06.2021 у справі №761/15401/21.
Крім того, в силу санкції ч. 3 ст. 368 КК України, за якою ОСОБА_6 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати у вигляді додаткового покарання конфіскацію майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 09.02.2021, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі та відчуження майна, яке постановою слідчого від 16.07.2021 визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з урахуванням пред`явлення ОСОБА_6 підозри, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 16.07.2021 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон синього кольору Apple IPhone 12 Pro s/n НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку Київстар; грошові кошти в сумі 14 490 доларів США.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 16.07.2021 в ході обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон синього кольору Apple IPhone 12 Pro s/n НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку Київстар;

-грошові кошти в сумі 14 490 доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1