Дата документу 07.09.2021 Справа № 310/8744/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/8744/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/187/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»,
захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 7 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

02 жовтня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись біля магазину «Делікат», який розташований на території автовокзалу по проспекту Західному в місті Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, реалізуючи вказаний злочинний умисел, обома руками вирвав з лівої руки потерпілого ОСОБА_9 належну останньому барсетку, яка майнової цінності для потерпілого не представляє та в якій знаходились грошові кошти в сумі 2500 гривень, картка знижка заправки «WOG», гаманець, 2 фотокартки, 2 флеш носії, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та документи на ім`я потерпілого, а саме: паспорт громадянина України НОМЕР_1 , 2 медичні довідки, картка платника податків, трудова книжка, та 4 банківські картки банку «Альфа-Банк» та «Приват Банк».

Крім того, 15 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, реалізуючи вказаний злочинний умисел, таємно, повторно викрав телевізор марки «Kivi» модель «32HВ 50GU» вартістю 4500 гривень, що належать ОСОБА_10 .

Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4500 гривень 00 копійок.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту на строк 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 03.06.2020 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок необґрунтованим у зв`язку з призначенням йому надто суворого покарання. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, який тяжко хворіє після перенесеного інсульту, проходить курс реабілітації від алко-нарко залежності в реабілітаційному центрі «Я-легенда», має на утриманні мати похилого віку, оскільки його батько помер в травні цього року. Зазначені вище обставини дозволяли суду призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту, за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В обґрунтування доводів зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції вірно встановлено наявність більше двох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, задовільні характеристики, проходження курсу реабілітації від алко-нарко залежності в громадській організації «Я-ЛЕГЕНДА». А тому судом першої інстанції було встановлено достатньо підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижчого за нижчу межу, передбачену санкціями статей, за якими він обвинувачується.
Разом з цим, суд першої інстанції не відобразив активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів, яке зазначено як обставина, яка пом`якшує покарання, про що йде мова в обвинувальних актах та було підтверджено під час судового розгляду. Суд першої інстанції належним чином не оцінив факт проходження ОСОБА_7 курсу реабілітації від алко-нарко залежності. Більш того, ОСОБА_7 характеризується як людина, яка свідомо стала на шлях виправлення з сумлінною поведінкою, дисциплінарний статут центру не порушував, мав бажання засвоїти програму реабілітації в повному обсязі. Вказана обставина має важливе значення для вирішення питання щодо призначення покарання, оскільки асоціальна поведінка ОСОБА_7 була пов`язана саме із зловживанням алкоголем та наркотиками, від чого він внаслідок пройденого курсу реабілітації виправив свою поведінку.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої сторони.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити. Зазначив, що стан його здоров`я різко погіршився.
Захисник підтримав апеляційні скарги, вказавши на наявність підстав для застосування ст. 69 КК України. Зазначив, що є більше двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , крім того, вказав на погіршення стану здоров`я обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні висловила заперечення доводам та вимогам поданих апеляційних скарг, просила вирок суду залишити без змін. Зазначила, що підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні. Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз у 2015 році та був звільнений від відбування покарання умовно-достроково. Між тим, через нетривалий час знову вчинив злочини, покарання за які, у тому числі, за сукупністю злочинів, було призначено в мінімальному розмірі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Окремо слід зазначити, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 сторонами також не оспорюється.

Вирішуючи по суті апеляційні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з міркувань визначеної ст. 50 КК України мети покарання, а саме виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують покарання.

Так, скоєні ОСОБА_7 кримінальні правопорушення згідно ст. 12 КК України, класифіковано, на час розгляду апеляційної скарги, за ч. 2 ст. 185 КК України як нетяжкий злочин та за ч.2 ст. 186 КК України як тяжкий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, задовільної характеристики та проходження курсу реабілітації віл алко-нарко залежності в громадській організації «Я-ЛЕГЕНДА».

Разом з тим, цілком обґрунтовано при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд зважив на інші обставини у даному провадженні.

Скоєні злочини є аналогічними кримінальним правопорушенням, за якими ОСОБА_7 був неодноразово засуджений, судимості за які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку.

Звертає увагу і перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у розшуку під розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вищенаведені обставини у їх сукупності засвідчують усталеність протиправної поведінки ОСОБА_7 та небажання останнього піддавати критиці свою антисоціальну поведінку.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, перебував на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 2019 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин, продовжує отримувати амбулаторну наркологічну допомогу.

Також на користь висновку місцевого суду з приводу призначеного покарання слугує і досудова доповідь, відповідно до якої наявні високі ризики вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, у зв`язку з чим виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (т. 1 а.п. 75).

Сукупність наведених обставин надавали суду вагомих підстав для призначення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

При цьому, судова колегія зауважує, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за ст. 70 КПК України, місцевий суд обрав найменш обтяжливий принцип поглинання покарання.

Відповідаючи на доводи сторони захисту про наявність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, судова колегія зауважує на наступному.

Так, положення ст. 69 КК України передбачають призначення основного покарання, крім випадків засудження за корупційний злочин, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення.

З огляду на ці положення закону суд, при встановленні і визнанні декількох пом`якшуючих особі покарання обставин, повинен співставити їх кількісну та якісну характеристики, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність переходу до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Колегія суддів, приймаючи до уваги вказані норми закону, відсутність даних щодо позитивної характеристики особи ОСОБА_7 , неодноразове притягнення останнього до кримінальної відповідальності, а також те, що після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через нетривалий час ОСОБА_7 знову вчинив аналогічні злочини, приходить до висновку про відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Апеляційний суд зауважує, що встановлені у справі пом`якшуючі покарання обставини суд першої інстанції поклав в основу висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі передбаченому санкціями кримінальних правопорушень.

Доводи апелянтів про проходження ОСОБА_7 курсу реабілітації віл алко-нарко залежності в громадській організації «Я-ЛЕГЕНДА» були враховані місцевим судом при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для повторного врахування вказаної обставини з метою призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Посилання захисника на не зазначення у вироку в якості пом`якшуючої покарання обставини активного сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів не впливає на висновки суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України.

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

За відсутності переконливих доказів, така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, на яку посилається захист, судом не виявлено.

При цьому суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, задовільної характеристики та проходження курсу реабілітації від алко-нарко залежності в громадській організації «Я-ЛЕГЕНДА». Для визнання обставин, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують покарання, не потрібно, щоб вони без винятку були одночасно виявлені судом по конкретній справі.

Отже, всі обставини, вказані в апеляційних скаргах сторони захисту, були ретельно вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому ОСОБА_7 .

Відомості, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, про те, що він має на утриманні мати похилого віку, а також про наявність у нього тяжких хвороб та погіршення стану здоров`я, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Інших вагомих обставин для цілей заявлених вимог в апеляційних скаргах, сторона захисту не наводить. Переконливих доводів, які б спростовували висновки міськрайонного суду та вказували б на явну несправедливість призначеного покарання через його суворість не встановлено.

Враховуючи вище перелічені обставини, з урахуванням принципів призначення покарання, а саме обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному випадку призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а доводи апеляційних скарг про суворість покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б тягли за собою зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відхилення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4