Провадження №: 1-кп/752/1840/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001706 від 10 липня 2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прип`ять Київської області, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 23 листопада 2016 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки; 12 лютого 2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області направленого для відбування покарання за вироком; 05 березня 2021 року звільненого з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
обвинуваченогоОСОБА_3 ,

установив:

10 липня 2021 року, приблизно о 13 годині ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК, на шлях виправлення не став, перебуваючи на території ЖК «Кришталеві Джерела» на вул.Метрологічна, 27А у м.Києві, помітив кабель-провід СІП 4 4Х95 довжиною 38 м, вартістю 3151,72 грн, та вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 взяв кабель у руки та почав протягувати його через паркан, однак не довів свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони вказаного житлового комплексу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Повідомив, що 10 липня 2021 року, в обідній час, з метою вчинення крадіжки намагався крізь паркан на вул. Метрологічній, 27-А у м. Києві витягнути кабель з території житлового комплексу, однак не встиг цього зробити. Витягнувши приблизно половину кабелю, був помічений та затриманий охоронцем житлового комплексу. Пообіцяв не вчиняти правопорушень у майбутньому.
Представник потерпілого ТОВ «КСМ-груп» ОСОБА_5 була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення не направила, а тому суд дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду за її відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, оскільки ОСОБА_3 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке згідно зі ст. 12 КК є нетяжким злочином, ступінь здійснення кримінального протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи незняту та непогашену судимість за попереднім вироком, вчинив замах на новий умисний корисливий злочин, при цьому на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання на нього не надходило, повністю визнав вину.
Згідно з досудовою доповіддю органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо у винятковому порядку лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи вказані обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі.
Разом із тим, враховуючи досудову доповідь органу пробації, визнання обвинуваченим своєї вини та зобов`язання виправитись, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368, 374, 376, 394 КПК, суд
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази: алюмінієвий кабель ліній електропередач з маркуванням «СІП 4» 4х95, довжиною 38 метрів, який перебуває на зберіганні у представника потерпілого ТОВ «КСМ-груп» ОСОБА_5 , повернути ТОВ «КСМ-груп».
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1