Окрема думка судді
Вважаю, що апеляційна скарга прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_1 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2021 року, яким ОСОБА_2 , визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ст. 15, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, і виправдано за відсутністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень, підлягає частковому задоволенню.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Однак зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Вважаю, що суд першої інстанції ухвалив вирок з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вважаю, що суд першої інстанції, не надав належної оцінки дослідженим доказам по кожному епізоду обвинувачення та допускаючи істотні суперечності у своїх висновках постановив незаконне рішення, яким прийшов до передчасного висновку про виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням.
Так, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, а саме встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
При цьому, ухвалюючи виправдувальний вирок суд першої інстанції повинен належним чином обґрунтувати правову підставу по кожному епізоду обвинувачення, яка свідчить про необхідність виправдання обвинуваченого і не може зазначити дві різні правові підстави для виправдання, оскільки це суперечить вимогам ст.373КПК України.
Вважаю, що висновки суду щодо виправдання ОСОБА_2 за пред`явленим йому обвинуваченням носять суперечливий та непослідовний характер, оскільки, суд першої інстанції прийшовши до висновку про те, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано жодних переконливих доказів суду щодо наявності складу злочинів, в подальшому в резолютивній частині вироку вказав на те, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочинів, передбачених ст. ст. 191 ч.5, 212 ч.3, 364 ч.2, п.2 ст. 15 ст. 368 ч.2, 368 ч.3 КК України.
Виправдання за недоведеністю складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого та за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого мають різні правові підстави, які є взаємовиключними і не можуть бути застосовані судом одночасно.
Зокрема, виправдання за недоведеністю складу правопорушення і діях обвинуваченого має місце коли під час судового розгляду вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину не доведено належними і допустимими доказами, в той час як відсутність складу злочину в діях обвинуваченого свідчить про відсутність одного або декількох обов`язкових елементів складу злочину та наявність обставин, що виключають злочинність діяння.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").
Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.
Відсутність належної мотивації висновків суду та допущена ним істотна суперечність у своїх висновках призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції щодо виправдання обвинуваченого у вчиненні злочинів не мотивовані належним чином та носять суперечливий, непослідовний та взаємовиключний характер, вважаю, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Водночас, вважаю за необхідне звернути увагу на грубе порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження.
Судом першої інстанції було грубо порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Разом з тим, розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції тривав більш ніж вісім років, що не відповідало складнощі кримінального провадження та процесуальній поведінки сторін під час розгляду кримінального провадження.
Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду ОСОБА_3