ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1308/21 Справа № 202/4634/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000123, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваного за ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 06 серпня 2021 року застосовано стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 години 36 хвилин 03 жовтня 2021 року включно, без визначення застави.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася доданими матеріалами та встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити речі чи документи, що мають значення для досудового розслідування; впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, слідчий суддя зазначив, що наявність ризиків не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та виправдовують втручання у права підозрюваного. Також, слідчий суддя врахував вимоги п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, та не визначив заставу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не було. Захисник вказує, що слідчий суддя належним чином не врахував обставини, які зазначені в ст. 178 КПК України, а саме характеризуючі дані про ОСОБА_6 , який має міцні соціальні зв`язки дружину, трьох малолітніх дітей, яких утримує, постійне місце проживання де характеризується позитивно підтримуючи добрі відносини з сусідами та не приймаючи участь в конфліктних ситуаціях, раніше не судимий, не покидав межі України. При цьому, захисник вказує, що ОСОБА_6 фізично не може впливати на свідків. У звязку з чим, дані обставини спростовують наявність ризиків і дають можливість застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
В апеляційному суді захисник та підозрюваний підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000123 від 17 лютого 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 255-1, ч.1 ст. 255-3 КК України(а.с.12-14)
05 серпня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. ст. 189, ч.1 ст. 255-1 КК України. (а.с.15-19, 21-30)
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. ст. 189, ч.1 ст. 255-1 КК України, яка в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити речі чи документи, що мають значення для досудового розслідування; впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення, з тих підстав, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, які виразилися у здійсненні впливу на потерпілого із погрозою насильства та вимагання грошових коштів від потерпілого, та останній є раніше судимою особою, який вчинив злочин в період іспитового строку.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши обставини про які йдеться у вказаній статті, а також дані про особу підозрюваного та вказав, що підозра стосовно ОСОБА_6 і наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстави для призначення більш м`якого запобіжного заходу про який просив захисник в під час судового розгляду. Тому доводи захисника про характеризуючі дані його підзахисного не дають підстав для застосування до останнього іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду, вплив на свідків та інших осіб, повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3