Справа № 464/3809/21
пр.№ 1-кп/464/20/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2022 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі :головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 25.05.2021 р.) про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.07.2006 Франківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 1 року обмеженння волі, 12.11.2014р. Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання відбув, судимість не погашена, -

- у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину передбаченого, ст.186 КК України, 24.05.2021, близько 15:00 год., перебуваючи на території дитячого майданчику поблизу школи №86, що по вул.Скорини, 34 у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом ривка, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрав у ОСОБА_6 частину золотого ланцюжка, вагою 2,44 гр., вартістю 5000 грн., після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому викрадене майно здав у ломбард «Платинум Капітал», що по вул.В. Великого у м.Львові.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання аналогічні фабулі обвинувачення, просить врахувати, те що він щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні неповнолітню доньку, відсутність претензій від потерпілої та суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, фактичні обставини провадження, які підтверджуються цими доказами, не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового процесу, а тому судом визнано за недоцільне їх дослідження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки він повторно відкрито викрав чуже майно, поєднане з насильством, що не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, піклується про неповнолітню дитину своєї фактичної дружини, яка померла, проте, він раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, неодружений, вчинив новий тяжкий злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, дані досудової доповіді про високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільсва, а тому приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки його виправлення можливе лише в умовах реального відбуття покарання. Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає, зважаючи на вищевикладені обставини.

Суд не приймає до уваги покликання сторони захисту на можливість застосування ст.69 КК України, зважаючи на відстутність для цього достатніх підстав. Щире каяття у вчиненому, відсутність претензій потерпілої, якій повернуто викрадене майно, на думку суду, не свідчить про істотне зниження ступеню суспільної небезпеки вчиненого діяння, а лише в сукупності із тією обставиною, що обвинувачений здійснює піклування про неповнолітню дитину колишньої фактичної дружини дають підстави для призначення йому покарання в мінімальному розмірі передбаченому санкцією частини статті, а не нижче нижчої межі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін, з огляду на призначенння покарання у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 26.05.2021р., тобто, з часу взяття під варту.

До вступу вироку в законнну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - тримання під вартою- залишити без змін.

Речові докази: DVD-диски з відеозаписами з камер спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження; сумку сірого кольору, куртку чорного кольору із шкірзамінника та джинси чорного кольору - повернути ОСОБА_5 , частину золотого ланцюжка овального плетіння - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 26.05.2021 року на сумку сірого кольору, куртку чорного кольору із шкірзамінника та джинси чорного кольору - скасувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча