Провадження № 11-кп/4820/733/21
Справа № 675/476/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Замкова виправна колонія №58», апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 20 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 20 серпня 2021 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про заміну призначеного покарання.

Уважав, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі та застосування до нього такого покарання є катуванням і порушенням норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень ЄСПЛ.

Крім того, вказані інституції є джерелом міжнародного права та являються частиною національного законодавства.

Вказував, що не звертався до суду із клопотанням про застосування до нього ст.82 КК України, бо це не передбачено, а шлях застосування до нього президентського помилування взагалі не підлягає розгляду у судовому порядку, констатував факт відсутності взагалі в країні Україна будь-яких норм прав та механізму застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі заміни покарання на позбавлення волі, звільнення з місць позбавлення волі, а тому засуджений керувався ст.28 Конституції України, ст.3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод та рішеннями Європейського суду як джерела права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_6 в заперечення проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк є законним та обґрунтованим.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2006 року за ст.ст.115 ч.2 п.6, 12, 13; 115 ч.2 п.6, 12, 13; 152 ч.3; 152 ч.3 ст.28 ч.3; 185 ч.3; 185 ч.5; 187 ч.4; 304, 28 ч.3, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відбуває покарання ОСОБА_8 у ДУ «Замкова виправна колонія №58».

У відповідності до ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.

Питання умовно-дострокового звільнення та заміни покарання більш м`яким врегульовані ст.ст.81, 82 КК України.

Так, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ч.1 ст.81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України можуть застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Проте заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачена.

Разом з тим, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Частиною 1 ст.87 КК України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно до ч.2 ст.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менш двадцяти п`яти років.

Відповідно до аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що в рішеннях вказаного органу є посилання на те, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів зазначає, що на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі.

Наразі чинним законодавством України передбачено тільки можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням лише шляхом помилування засудженого, відповідно до приписів ст.87 КК України.

Таким чином, підстав для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, немає.

Доводи засудженого ОСОБА_8 зазначені у апеляційній скарзі досліджені та перевірені апеляційним судом, однак є непереконливими.

Вказані засудженим обставини не ґрунтуються на нормах чинного Законодавства та не можуть братись до уваги.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4