Провадження № 11-кп/4820/376/21
Справа № 675/748/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційні скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання про звернення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року до виконання, застосування давності обвинувального вироку, заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 від 16 червня 2002 року набрав законної сили 16 вересня 2004 року, і з того часу засуджений відбуває покарання. Вирок звернений до виконання, а тому відсутні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначив, що не видання чи несвоєчасне видання розпорядження про набрання вироком законної сили не свідчить про неможливість відбування покарання у виді позбавлення волі, а є лише порушенням вимог Інструкції з документообігу в частині видачі окремого розпорядчого документа.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Зазначає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року набрав законної сили після його перегляду Верховним Судом України, а саме 16.09.2004 року. Починаючи з 16.09.2004 року по сьогоднішній день судом не було видано розпорядження про виконання вироку щодо ОСОБА_7 . Вказує, що співставлення судом першої інстанції факту не видання судом розпорядження про виконання вироку з порушенням вимог Інструкції з документообігу, на його думку, є надуманим, необґрунтованим та таким, що з очевидністю суперечить положенням ст.404 КПК України (в ред.1960 року).

Посилаючись на аналогічні доводи в поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про вирішення питання щодо звернення вироку від 14.06.2002 року до виконання, застосування давності виконання обвинувального вироку або заміни довічного позбавлення волі на певний строк. При цьому вказує, що у даному випадку підлягає застосуванню ст.49 КК України (в ред. 1960 року), відповідно до якої обвинувальний вирок не виконується, якщо його не приведено до виконання у строк 10 років, при засуджені до більш суворого покарання ніж позбавлення волі на строк 5 років. Оскільки вирок апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002, який набрав законної сили 16 вересня 2004 року, на його думку, не був звернений до виконання, він повинен бути звільнений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 14 червня 2002 року Апеляційним судом Черкаської області за ст. ст. 69, 93 п. «а, г, і», 142 ч. 3, 263 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 29 жовтня 2002 року вирок суду залишено без зміни.
20 травня 2003 року Апеляційним судом Черкаської області було видано розпорядження у справі № 1-10/2002 про набрання вироком апеляційного суду щодо ОСОБА_7 29 жовтня 2002 року законної сили.
Ухвалою Верховного Суду України від 25 червня 2004 року, постановленою в порядку виключного провадження, скасовано ухвалу Верховного Суду України від 29 жовтня 2002 року та справу направлено на новий касаційний розгляд. Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без зміни тримання під вартою.
Ухвалою Верховного Суду України від 16 вересня 2004 року вирок апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України 1960 року, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання.
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.
Обвинувальний вирок - це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому при застосуванні ст. 80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.
Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій відбувається реалізація вироку, що набрав законної сили, а також вирішення судом питань, що виникають при зверненні вироку до виконання й у процесі самого виконання.
Набрання вироком законної сили є обов`язковою умовою його виконання, тому що тільки вирок, який набрав законної сили, є підставою для відбування кримінального покарання і виконання всіх інших рішень суду, сформульованих у вироку.
За змістом ч. 1 ст. 401 КПК України 1960 року, вирок апеляційного суду набирає законної сили після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено КПК України 1960 року.
Обвинувальний вирок виконується після набрання ним законної сили.
Встановлено, 27 серпня 2005 року ОСОБА_7 вибув із Черкаського СІЗО до ЗВК № 58.
Згідно повідомлень державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» та державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 окремого розпорядження про набрання чинності вироку апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року після винесення ухвали Верховним Судом України 16 вересня 2004 року немає.
Згідно повідомлення, яке надано на запит суду від голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Черкаської області, що у справі № 1-10/02 не виявлено іншого розпорядження про набрання вироку законної сили після перегляду касаційною інстанцією у 2004 році.
Відповідно до ст. 49 Кримінального кодексу України (в ред. 1960 р.) обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили:
1) один рік - при засудженні до покарання не більш суворого, ніж виправні роботи або направлення в дисциплінарний батальйон;
2) три роки - при засудженні до позбавлення волі на строк не більше двох років, заслання або вислання;
3) п`ять років - при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років;
4) десять років - при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.
Частинами 1 та 2 ст. 404 КПК України 1960 року передбачено, що вирок, який набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невидання або несвоєчасне видання головуючим суддею розпорядження про набрання вироком законної сили не свідчить про неможливість відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі, а являється лише порушенням вимог Інструкції з документообігу в частині видачі окремого розпорядчого документа.
Звернення вироку до виконання полягає не лише у видачі розпорядження про виконання обвинувального вироку, на чому наполягає засуджений, а у комплексі дій, до яких входить і безпосередня реалізація судового рішення - в даному випадку визначення місця відбування покарання, переведення засудженого із слідчого ізолятора до виправної колонії певного типу тощо.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що твердження засудженого ОСОБА_7 , що відносно нього і на даний час діє запобіжний захід у виді тримання під вартою, є помилковими, так як відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» запобіжний захід застосовується щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 безпосереднього звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про зарахування йому терміну попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання, і вказаний суд ухвалою від 28 вересня 2016 року зарахував для нього термін попереднього ув`язнення, а саме з 29.11.2014 року по 06.05.2015 року та з 23.12.1999 року по 16.09.2004 року у строк відбутого покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З врахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинувальний вирок апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року щодо ОСОБА_7 набрав законної 16.09.2004 року (після залишення його без змін ухвалою Верховного Суду України), і з того часу засуджений відбуває покарання, вирок звернений до виконання, а тому відсутні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення.
Отже, доводи апелянтів про незаконність рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

Будь яких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення по розгляду клопотання засудженого, колегія суддів не вбачає, та підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області 23 лютого 2021року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо вирішення питання про звернення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року до виконання, застосування давності обвинувального вироку, заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк залишити без змін, а апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді