Провадження № 1-кп/522/1384/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 29.05.2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українеця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, який проживає за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи

28.05.2019 року о 20:44 годині водій ОСОБА_3 порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 10.3.; 10.4. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.3. «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч»;
п. 10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот».
Так, 28.05.2019 року о 20:44 годині водій ОСОБА_3 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та отримала посвідчення водія НОМЕР_1 видане 02.11.1996 року, керуючи власним технічно справним автомобілем «Sкoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , рухався в умовах необмеженої видимості, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Середньофонтанська в Приморському районі міста Одеса, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху у протилежних напрямках, що відокремлені суцільною металевою парапетною огорожею, з боку площі Середньофонтанська у напрямку вулиці Піроговська, у лівій смузі свого напрямку руху.
Наближаючись до регульованого перехрестя з вулицею Семінарська водій ОСОБА_3 вирішив виконати на ньому маневр лівого розвороту, проте, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не переконався, що своїми діями він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
На дозволений сигнал світлофора водій ОСОБА_3 , не зупиняючись, з увімкненим покажчиком правого повороту, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Семінарською, у прямому напрямку, та частково перестроївся у праву попутну смугу, щоб під час виконання лівого розвороту не допустити можливого виїзду за межі проїзної частини на зустрічний тротуар, чим ввів в оману інших учасників дорожнього руху, а саме, водія ОСОБА_9 , який керуючи технічно справним мотоциклом «Suzuki», р/н НОМЕР_3 (польська реєстрація), рухався по проїзній частині вулиці Середньофонтанська, позаду автомобіля «Sкoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , у попутному з ним напрямку, зі швидкістю близько 142,2 162,2 км/год, прямолінійно, з увімкненим світлом фари, у лівій смузі свого напрямку руху, розраховуючи, що ця смуга звільняється водієм автомобіля «Sкoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 .
Проте, водій ОСОБА_3 , зміщуючись на автомобілі, з увімкненим правим покажчиком повороту, до правої за ходом руху межі проїзної частини, раптово, увімкнув покажчик лівого повороту та, перед початком виконання розвороту не з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, вкрай уважним не був, не переконався у безпеці свого маневру для інших учасників дорожнього руху, невірно оцінив дорожню обстановку, що склалася, під час виконання розвороту та перестроювання у ліву попутну смугу, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, які б заважали своєчасно виявити мотоцикл «Suzuki GSX 600 F», р/н НОМЕР_3 , що рухався позаду, в попутному напрямку, не дав дорогу останньому, не утримався від виконання маневру та почав виїжджати на зустрічну половину проїзної частини, чим створив аварійну ситуацію для водія мотоциклу ОСОБА_9 , який, з моменту виявлення небезпеки у русі, встиг тільки застосувати незначний відворіт керма ліворуч, що призвело до зіткнення на перехресті, на зустрічній половині проїзної частини, передньою частиною мотоцикла «Suzuki GSX 600 F», р/н НОМЕР_3 , з лівим бортом автомобіля «Sкoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , в районі задніх лівих дверей, з подальшим перекиданням мотоциклу і падінням водія ОСОБА_9 і пасажира цього мотоцикла ОСОБА_8 на дорожнє покриття.
В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тілесні ушкодження:
- відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, до складу якої входять - множинні переломи кісток лицевого та мозкового черепу, а саме: лінійний перелом потиличної кістки з розповсюдженням на основу черепу та тіло клиновидної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки; осколкові переломи латеральних (зовнішніх), нижніх та медіальних (внутрішніх) стінок орбіт; решітчастої кістки, переломи стінок гайморових пазух з переходом на альвеолярні відростки верхньої щелепи, осколковий перелом кісток носу, перелом виличної дуги справа, перелом нижньої щелепи справа, забій головного мозку важкого ступеня;
- закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці з переломом шиловидного відростку ліктьової кістки та вивихом човноподібної кістки;
- забій легенів, садна грудної клітки та області правого плечового суглобу, що супроводжувались комою та травматичним шоком, тому оцінюються у сукупності і, згідно з п. 2.1.3 «а», «б», «с» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею; закритий перелом кісток лівого передпліччя в нижній третині, розрив лобкового зчленування з переломом лівої сідничної кістки, закритий підвертлюговий перелом лівого стегна зі зміщенням, що супроводжувались внутрішньо-черевною кровотечею та травматичним шоком, тому оцінюються у сукупності і, згідно з п. 2.1.3 «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Отже, водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 10.3.; 10.4. Правил дорожнього руху України і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини вчинення ОСОБА_3 вищевказаного злочину встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За правилами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 28.05.2019 року він виїхав з дітьми додому. Почав виконувати розворот на перехресті доріг керуючи автомобілем і відбулась дорожньо-транспортна пригода. Забороняючих знаків щодо виконання розвороту та подвійної суцільної смуги на перехресті доріг не було. Мотоцикл під керуванням потерпілого в момент виконання розвороту не бачив. Надавав матеріальну допомогу потерпілим. Зазначив про те, що є учасником бойових дій, безробітним, пенсіонером. Обвинувачений ОСОБА_3 також пояснив, що вищевказаних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди він не заперечує та визнає свою винуватість. Наявний в матеріалах справи цивільний позов визнав частково.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що обставин дорожньо-транспортної пригоди він не пам`ятає. Між тим, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що пам`ятає як 28.05.2019 року керуючи мотоциклом виїхав із вулиці 5 Станція Фонтана. Потерпілий підтвердив факт надання йому матеріальної допомоги обвинуваченим ОСОБА_3 .. Зазначив про те, що претензій зокрема матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просив обрати відносно обвинуваченого покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що до дорожньо-транспортної пригоди не була знайома з обвинуваченим ОСОБА_3 28.05.2019 року їхала з роботи на мотоциклі під керуванням ОСОБА_9 .. Обставин дорожньо-транспортної пригоди вона не пам`ятає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала інвалідність 2 групи. Наявний в матеріалах справи цивільний позов підтримала.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; 4) висновки ревізій та акти перевірок.
Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.
Також необхідно зауважити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» документом є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі й просторі, а інформацію становлять будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними зібраними на досудовому розслідуванні доказами, які були досліджені у судовому засіданні:
1. Випискою з ЄРДР (а. п. 1);
2. Протоколом огляду місця ДТП (а. п. 6-14);
3. Схемою протоколу огляду місця ДТП (а. п. 15);
4. Фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП (а. п. 16-20);
5. Висновоком медогляду (а. п. 25);
6. Медичними довідками Міністерства охорони здоров`я (а. п. 26-27);
7. Висновком експерта №436-А від 21.06.2019 року (а. п. 54-59);
8. Висновком експерта №437-А від 24.06.2019 року (а. п. 67-72);
9. Висновком експерта №431-А від 11.09.2019 року (а. п. 86-95);
10. Відеозаписом ДТП (а. п. 98);
11. Протоколом огляду речових доказів (а. п. 105-106);
12. Висновком експерта № 1749 від 20.08.2019 року (а. п. 111-116);
13. Висновком експерта № 1744 від 19.08.2019 року (а. п. 121-127);
14. Протоколом тимчасового доступу до медкарт (а. п. 130);
15. Протоколом тимчасового доступу до медкарт (а. п. 132);
16. Протоколом слідчого експерименту (а. п. 158-159);
17. Схемою до протоколу (а. п. 160);
18. Фототаблицею до протоколу слідчого експерименту (а. п. 161-163);
19. Витягом з ЕРДР (а. п. 194).

Мотиви суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наслідком якого потерпілі отримали тяжкі тілесні ушкодження, в суді учасниками кримінального провадження, а зокрема обвинуваченим ОСОБА_3 не оспорюється, підтверджується вищевикладеними встановленими судом доказами, а тому суд визнає винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин проти здоров`я особи.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Між тим, суд також враховує, що обвинувачений є учасником бойових дій.
Крім того, за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 286 КК України (діючого на момент скоєння ОСОБА_3 вищенаведеного злочину) порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, - карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З урахуванням вказаних обставин, а також вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження нових злочинів можливо за відсутності ізоляції останнього від суспільства. Останньому слід призначити покарання межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України (діючого на момент вчинення обвинуваченим вищевказаного кримінального правопорушення), із застосуванням ст. 75 КК України. Крім того, вбачаючи наявність вищевикладених обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , характер допущених ОСОБА_3 порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення останнього до цих порушень та його поведінку після вчинення злочину, ураховуючи також наявність вироку Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року, згідно якого потерпілого ОСОБА_9 також визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає за недоцільне застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання.

Підстави для часткового задоволення цивільного позову

Так, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, ОСОБА_8 просить суд: 1) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 130 746 грн. 90 коп.; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 300 000 грн..
Відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Доводи позову щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 130 746 грн. 90 коп. є обґрунтованими та доведеними, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами щодо вказаного розміру матеріальної шкоди спричиненої потерпілій ОСОБА_8 ..
Між тим, доводи наведені у відзиві на позов, а саме про те, що ОСОБА_3 відшкодовано ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 5 000 долларів США є такими, які доведено не було, з огляду на наступне.
Так, потерпіла ОСОБА_8 визнає, що обвинуваченим ОСОБА_3 було відшкодовано їй матеріальну шкоду у сумі 2 000 долларів США (54 940 грн.) та 20 181,40 грн..
Між тим, щодо доводів відзиву на позов про сплату інших 2 000 долларів США ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 , остання зазначає, що такі кошти було сплачено на користь іншого потерпілого, а саме ОСОБА_9 , а тому ці кошти не є сплаченими в якості відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 ..
Матеріали справи не містять відомостей щодо спростування доводів потерпілої ОСОБА_8 , а тому суд погоджується з такими доводами вважаючи недоведеним факт сплати потерпілій ОСОБА_8 2 000 доларів США через третю особу ОСОБА_10 ..
Доводи сторони обвинуваченого щодо наявності солідарної відповідальності у даному випадку не заслуговують на увагу суду, оскільки не мають наслідком відмову у задоволенні цивільного позову.
Вбачаючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди саме у розмірі 130 746 грн. 90 коп..
Крім того, положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 243/10513/17-ц викладено правовий висновок про те, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
Як зазначалось вище, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1749 від 11.06.2019 року, потерпілій ОСОБА_8 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею; закритий перелом кісток лівого передпліччя в нижній третині, розрив лобкового зчленування з переломом лівої сідничної кістки, закритий підвертлюговий перелом лівого стегна зі зміщенням, що супроводжувались внутрішньо-черевною кровотечею та травматичним шоком, тому оцінюються у сукупності і, згідно з п. 2.1.3 «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Крім того, судом встановлено, що в подальшому після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 перенесла низку операцій та отримала інвалідність 2 групи.
Отже, приймаючі до уваги ступінь та тривалість моральних страждань цивільної позивачки ОСОБА_8 , виходячи із принципів об`єктивності, виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням характеру заподіяної останній моральної шкоди, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 підлягає відшкодування моральної шкоди у розмірі 130 000 грн..
З огляду на вищевикладене цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню за вищевказаного обґрунтування, а саме суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 130 746 грн. 90 коп. та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 130 000 грн.. В іншій частині позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі, а саме в силу ч. 4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року на майно, в частині автомобіля: марки «Skoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , 2012 року випуску, білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.12.2012 року, належить ОСОБА_3 ..
Підлягають до стягнення з обвинуваченого в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів у загальному розмірі 2 119,64 грн., що складаються з витрат на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 436-А від 21.06.2019 року, судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 437-А від 24.06.2019 року та судової комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 431-А від 11.09.2019 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням тривалістю 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 08.12.2021 року.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий 26.10.1999 Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_8 - 130 746 (сто тридцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 90 копійок в якості відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий 26.10.1999 Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_8 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий 26.10.1999 Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальному розмірі 2 119 (дві тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 64 копійки, що складаються з витрат на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 436-А від 21.06.2019 року, судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 437-А від 24.06.2019 року та судової комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 431-А від 11.09.2019 року.
Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року на майно, в частині автомобіля: марки «Skoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , 2012 року випуску, білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.12.2012 року, належить ОСОБА_3 .
Речові докази:
- відповідно до постанови про залучення до кримінального провадження речового доказу від 29.05.2019 року, а саме: автомобіль марки «Skoda Octavia А5», р/н НОМЕР_2 , 2012 року випуску, білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.12.2012 року, належить ОСОБА_3 - після вступу вироку в закону силу вважати повернутим ОСОБА_3 ;
- відповідно до постанови про залучення до кримінального провадження речового доказу від 31.05.2019 року, а саме: диск «CD-R» з назвою «ARITA», номер. «RFD80M-81043 80», - після вступу вироку в закону силу зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: