Справа № 699/218/22
Номер провадження 1-кп/699/91/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

23.02.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань з повною технічною фіксацією матеріали кримінального провадження № 0000082 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:
У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення;

- ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом;

- ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

До матеріалів справи через канцелярію суду 15.02.2022 надійшло клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів.

У клопотанні зазначено, що його метою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення у клопотанні зазначала, що при обранні запобіжного заходу необхідно врахувати, що в ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_4 до інкримінованих йому діянь; один з вчинений обвинуваченим злочин є тяжким та тягне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (ч. 3 ст. 186 КК України); обвинувачений є особою молодого віку, без хронічних хвороб, який не має утриманців; офіційно не працює, стабільного джерела прибутків не має, джерело його доходів не відоме; одружений; зі слів проживає по АДРЕСА_1 , однак зареєстрованого місця проживання не має; власного житла не має; зрозумівши, що його дії викрито, обвинувачений намагався втекти з місця вчинення злочину та позбутися викраденого майна; має не погашену судимість за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та на даний час на розгляді в інших судах перебувають кримінальні провадження щодо його обвинувачення у вчиненні корисливих злочинів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зокрема зазначив, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_4 тримання під вартою, просив клопотання задовольнити. Необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, під час виявлення злочину намагався втекти, не має постійного місця проживання та реєстрації, міцних соціальних зв`язків, законні джерела засобів до існування відсутні, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Додатково вказав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розгляду даного кримінального провадження у розумний строк.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити. Обвинувачений свою причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень категорично заперечив та пояснив, що в м. Корсуні-Шевченківському він перебував у власних справах, одружений та є добропорядним сім`янином, має на утриманні малолітню дочку, має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , проте фактично проживає за адресою реєстрації його дружини за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене сторона захисту просила змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, негайно звільнивши його з-під варти в зали суду.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та сторони захисту, думки учасників кримінального провадження щодо заявлених клопотань, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до змісту п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду, суд вчиняє відповідні дії, зокрема під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Таким чином, вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання є гарантією забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, тож має суттєве значення для підготовки до судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік та стан їх здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини

Згідно з п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 25.02.2021. Одночасно визначено заставу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.01.2022 ухвалу слідчого судді районного суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 25.02.2021. Одночасно визначено заставу у розмірі сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Указані ухвали містять інформацію, що ОСОБА_6 в установленому порядку змінив прізвище після одруження, після виявлення чого встановлено, що маються дані про наявність у останнього судимостей.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

На даний час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки такі докази судом не досліджувалися.

Суд зазначає, що дана категорія може були предметом оцінки лише слідчого судді на стадії досудового розслідування. Тож суд, оцінуючи клопотання прокурора, бере до уваги лише той факт, що раніше, в передбаченому законом порядку, слідчим суддею та судом апеляційної інстанції як судом встановленим законом, було надано відповідні висновки наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри.

Проте, згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України").

Щодо наявності ризиків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для постановлення попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 були обґрунтованість наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості обвинуваченого відповідно до ст. 178 КПК України. Аналогічні посилання як на підставу застосування запобіжного заходу наведено прокурором і у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу.

У клопотанні прокурора не зазначено про наявність нових ризиків. Проте зазначено, що його метою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 в ході втечі намагався позбутися рюкзака, в якому були інші можливі предмети вчинення злочину, що на думку прокурора дає підстави вважати, що останній займався систематичним вчиненням корисливих злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні прокурор звертає увагу на особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування.

Досліджуючи матеріали клопотання, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення обвинуваченого, а також відомості про особистість ОСОБА_4 , суд дійшов висновку щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того щодо вказаного ризику прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_4 намагався втекти з місця вчинення злочину.

Тож на думку суду, клопотання містить обставини, які би свідчили про те, що підозрюваний може переховуватися від суду. А отже судом було встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що ОСОБА_4 може вчините інше кримінальне правопорушення, тобто існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений раніше вже був засуджений та раніше слідчим суддею була встановлена обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, але на той час він мав інше прізвище « ОСОБА_7 », яку після одруження він змінив на « ОСОБА_8 ».

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення і наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень сторони обвинувачення про наявність ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідних доказів надано не було.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

У клопотанні прокурор наводить аргументи щодо неможливості застосування до ОСОБА_4 таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи або навчання, відсутність реєстрації за місцем проживання, а також ризик продовження чи повторення здійснення ним протиправної поведінки, про що свідчить вимога про судимість ОСОБА_4 , оскільки останнім в установленому порядку змінено прізвище після одруження, має дані про наявність у останнього судимостей, перебування на розгляді в інших судах кримінальних проваджень щодо обвинувачень у вчиненні корисливих злочинів, суд погоджується, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам є недостатнім.

При цьому суд критично ставиться до інформації щодо можливого подальшого працевлаштування обвинуваченого, оскільки сам обвинувачений потенційного працедавця не знає, раніше у нього не працював, має тільки приблизні уявлення де знаходиться це можливе місце роботи.

Крім того наявність постійного місця проживання за адресою реєстрації дружини не підтверджено належними і допустимими доказами, які б не викликали сумніву. Показанні рідних обвинуваченого, та довідки, видані на підставі їхніх слів, не можуть бути взяті судом до уваги.

Указані висновки не суперечать вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У даному випадку неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризиків його неналежної поведінки.

Ураховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення відносно неповнолітньої та доведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до пункту 2 та абзацу другого частини 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається у такому розмірі щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Ураховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд не вбачає виключних випадків для виходу за межі визначеного законом розміру застави, а тому дійшов висновку про необхідність визначення ОСОБА_4 застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173670,00 грн.

На переконання суду такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов`язків.

Водночас, ураховуючи положення ч. 3 ст. 314 КПК України про те, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право виключно обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 176-178, 181, 183, 194, 202, 372, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000082 задовольнити частково.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 23 год. 59 хв. 23.04.2022, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234, про що оголосити йому негайно під розписку.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах сімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 173670,00 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний розрахунковий рахунок № UA0003652, МФО 820172, одержувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код 26261092, банк отримувача ДКСУ у м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави ОСОБА_4 згідно з ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 23.02.2022».

За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду;

4)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначених постановою слідчого або прокурора.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23.04.2022 включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені частинами 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно після її оголошення вручити обвинуваченому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 25.02.2022.

СуддяОСОБА_1