Справа № 509/4411/17
Номер провадження:1-кп/521/1279/21
УХВАЛА
21 вересня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001994 від 21.09.2017 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області , громадянина України, із з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, має на утримані неповнолітню дитину, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

кожного окремо у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду кримінального провадження захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання, про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, з забороною залишати житло за місцем свого проживання з 20:00 години вечора до 07.00 години ранку, оскільки з плином часу ризики які були взяті до уваги судом під час обрання вказаного запобіжного заходу об`єктивно зменшились, та наданий час відпала потреба у застосуванні такого виду запобіжного захожу як взяття під вартою, його підзахисний тривалий час перебуває під вартою та не буде ухилятися від явки до суду та перешкоджати в майбутньому встановленню істини у кримінальному проваджені.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки відсутні підстави для його зміни.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суддя вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про заміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При прийнятті даного рішення суд приймає до уваги праву позицію, яка викладена в Листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року, № 511-550/0/4-13, де вказано що суд повинен зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України».

В постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 зазначено, що як свідчить судова практика, в окремих випадках суди без жодної мотивації в ухвалі на підставі ч. 3 ст. 315 КПК України продовжують застосування тримання під вартою «автоматично», що прямо суперечить практиці ЄСПЛ. Крім цього, відсутність розгляду цих питань порушує вимоги глави 18 КПК. Деякі суди при продовженні застосування тримання під вартою під час підготовчого судового засідання посилаються на ст. 331 КПК, яка регулює порядок продовження застосування тримання під вартою під час судового розгляду, а не судового провадження, що також не є правильним. Необхідно зазначити про відповідні правові позиції ЄСПЛ щодо мотивування судових рішень, зокрема у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Харченко проти України суд також зауважує, що згідно зі статтею 253 КПК України національний суд, віддаючи особу до суду, зобов`язаний вирішити питання про зміну, скасування чи обрання запобіжного заходу. Не вбачається, що від суду вимагається умотивовувати своє рішення про подовження строку тримання обвинуваченого під вартою та встановлювати строк, на який особа має залишатися під вартою.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, суд приймає до уваги наступні відомості: стан здоров`я, наявність у останнього зареєстрованого місця проживання; інші відомості, що характеризують його особу; те, що стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж судового розгляду кримінального провадження, натомість, стороною захисту доведено підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, відсутність судимостей.
На підставі викладеного суд вважає, що не має подальшої необхідності тримати обвинуваченого під вартою. На цей час судом не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 ніяким чином не зашкодить встановленню всіх обставин по кримінальному провадженні.
Тому суд, приходить до висновку, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим через надмірну суворість, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, запобігання названим вище ризикам.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт в змозі забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час продовження судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 195, 202, 331, 371, 372, 376 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу, а саме з 21:00 годин до 07:00 ранку наступної доби.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, строком на 60 днів, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту та адреси, за якою він відбуває домашній арешт без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

Контроль за ухвалою суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити працівникам органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала суду підлягає оскарженню в частині обрання (продовження) запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1