233 № 233/2152/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого

судді: ОСОБА_1 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області клопотання «щодо запобіжного заходу» у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065 від 04 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 з підстав, викладених в письмовому клопотанні та доданих матеріалах, зважаючи на те, що на теперішній час ризики, які існували при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 не зникли та продовжують існувати, а також ОСОБА_5 не одноразово за короткий проміжок часу порушила умови застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який застосовується до неї, що підтверджується відповідними відомостями з поліції та свідчить про недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_5 , підтверджуючи обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вказала, що дійсно 25 вересня 2021 року та 20 листопада 2021 року, окрім відвідування медичних закладів, вона перебувала в магазині «Єва», де таємно викрала та поклала собі у сумку косметичку, гаманець, жіночий рюкзак, а також косметику, у зв`язку з чим потрапила до відділення поліції, де з цього приводу добровільно надавала особисті пояснення. Просила не задовольняти клопотання прокурора, маючи намір в подальшому неухильно виконувати обов`язки, покладені на неї судом в рамках попередньої ухвали.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що обов`язки, покладені на обвинувачену ОСОБА_5 , в рамках попередніх ухвал щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останньою порушені не були, оскільки і 25 вересня 2021 року, і 20 листопада 2021 року, ОСОБА_5 відвідувала медичний заклад, у зв`язку з тим, що має дозвіл суду на такі відвідування. Зазначив, що додані до клопотання копії матеріалів, яким прокурор обґрунтовує його доводи, були складені працівниками поліції з порушення норм КПК України та прав на захист ОСОБА_5 . Посилаючись на стан здоров`я ОСОБА_5 та її наміри продовжити лікування, а також відвідування медичних закладів, додаючи відповідні медичні документи, вважав зміну запобіжного заходу недоцільною, а існуючий запобіжний захід таким, що належним чином забезпечує процесуальну поведінку обвинуваченої.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши вимоги клопотання прокурора та додані до нього матеріали, судом встановлено наступне.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 04 січня 2022 року включно.

Відповідно до ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ст. 186КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , а також враховуючи заперечення сторони захисту, суд вважає, що на час розгляду справи у судовому провадженні, не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених у п.п.1,5 ч.1 ст.177КПК України а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_5 , у разі визнання її винуватою, а тому зазначає, що можливість застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України. Крім того, суд враховує, що під час перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, остання мала порушення обов`язків, покладених на неї в рамках вказаного запобіжного заходу, що підтверджується відповідним повідомленням ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Також, у своїх поясненнях, наданих працівникам поліції, ОСОБА_5 повідомила про те, що перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, 25 вересня 2021 року та 20 листопада 2021 року у денний час доби вона перебувала в магазині «Єва», розташованому в районі «Нульовий» в м. Костянтинівка, де таємно викрала та поклала собі у сумку косметичку, гаманець, жіночий рюкзак, а також косметику, що підтверджено самою ОСОБА_5 в судовому засіданні та жодним чином не спростовано стороною захисту.

Таким чином, зазначені та встановлені судом ризики, а також наявність порушень з боку обвинуваченої ОСОБА_5 обов`язків, покладених на неї в рамках запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виправдовують зміну відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, що у свою чергу відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ані самою обвинуваченою, ані її захисником не наведено належних обставин та не надано відповідних доказів щодо відсутності підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, а зазначені захисником посилання на стан здоров`я ОСОБА_5 із відомостями, що містяться в документах закладу охорони здоров`я за минулий час, не є безумовною підставою для неможливості зміни запобіжного заходу, тоді як прокурор, посилаючись на відомості, надані йому правоохоронними органами, обґрунтовано довів вимоги щодо зміни запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що зазначені вище обставини вказують на неефективність застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 попереднього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який фактично у подальшому не слугуватиме досягненню мети застосування запобіжних заходів у вигляді забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, та судом не встановлено даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слід задовольнити.

Відповідно до ст.182 та ч.3 ст.183КПК України, приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, який встановити у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 124050 грн., поклавши на ОСОБА_5 , певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Звертаючи увагу на посилання сторони захисту на стан здоров`я ОСОБА_5 , слід зобов`язати завідувача медичної частини в умовах ізоляції - повідомляти суд про стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 , періодично, кожні два тижня, у строк утримування в умовах ізоляції.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 05 лютого 2022 року включно, взявши її під варту в залі суду.

Обвинувачену ОСОБА_5 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У разі звільнення з під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися зі свого місця мешкання: Донецька область, м. Костянтинівка - без дозволу суду; повідомляти суд - про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 у разі внесення застави, визначити до 05 лютого 2022 року.

Роз`яснити обвинуваченій наслідки невиконання вказаних, покладених на неї обов`язків, а саме, що в цьому випадку застава буде звернена в дохід держави, а відносно неї може бути знову застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави іншою особою, роз`яснити заставодавцю те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307КК України і, що у випадку невиконання обвинуваченою зазначених обов`язків застава буде звернена в дохід держави.

Зобов`язати завідувача медичної частини в умовах ізоляції - повідомляти суд про стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 , періодично, кожні два тижня, у строк утримування в умовах ізоляції.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» та завідувачу Бахмутської міської медичної частини.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1