Справа № 139/920/21
Провадження № 1-кп/139/48/21
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_3 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Муровані Курилівці клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000466 щодо малолітнього ОСОБА_3 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання, складене старшим слідчим СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 та затверджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000466 щодо малолітнього ОСОБА_3 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи малолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння за таких обставин:
Маючи від ОСОБА_8 інформацію про те, що в будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 в шухляді тумби знаходяться грошові кошти, бажаючи незаконно збагатіти за рахунок чужого майна, малолітній ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг віку кримінальної відповідальності, заздалегідь розподіливши між собою ролі, вирішили вчинити крадіжку.
16 вересня 2021 року близько 16-ої години малолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_10 знаходились на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 . Неповнолітній ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки, побутовою розмовою відволікав увагу ОСОБА_9 , а малолітній ОСОБА_3 шляхом вільного доступу проник до будинку потерпілого та з шухляди тумби в одній з кімнат умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 900 гривень. Викраденими коштами учасники крадіжки розділились та використали на власний розсуд.

Достовірно знаючи, що в ОСОБА_9 в тій же шухляді тумби в одній з кімнат залишились грошові кошти, діючи з єдиним корисливим умислом, за попередньою змовою між собою малолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_10 17 вересня 2021 року близько 16-ої години 30 хвилин знову прийшли до будинку ОСОБА_9 . Достовірно знаючи про відсутність власника дома, а також, за інформацією ОСОБА_8 , - про місце знаходження ключа від вхідних дверей, ОСОБА_3 проник всередину будинку та знову із тієї ж шухляди викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень, якими розпорядився спільно з ОСОБА_10 на власний розсуд.

Знаючи, що в шухляді тумби в будинку ОСОБА_9 залишились грошові кошти, а самого ОСОБА_9 нема дома, за ініціативою ОСОБА_8 , малолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_10 20 вересня 2021 року близько 16-ої години, діючи зі спільним єдиним корисливим умислом, за попередньою змовою між собою, проникли до будинку ОСОБА_9 , «зірвавши» за допомогою металевого прута скобу на вхідних дверях, та вчинили з шухляди крадіжку грошових коштів в сумі 1600 гривень, якими розпорядилися на власний розсуд.

Своїми спільними з неповнолітнім ОСОБА_10 умисними діями малолітній ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень та вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у житло.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_3 вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не досягши віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за таке діяння. Висловила думку, що достатніми для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 заходами будуть застереження та передача його під нагляд матері.
ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться. Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що його старший товариш ОСОБА_11 повідомив, що односелець ОСОБА_9 в шухляді тумби в своєму будинку утримує кошти, які отримав за здачу в оренду земельного паю, а також, що той погано бачить, а тому у нього можна вкрасти гроші і за це нічого не буде. Бажаючи мати свої особисті кошти, він разом із ОСОБА_10 тричі викрадав у ОСОБА_9 гроші на загальну суму 4500 гривень. Після викриття, його мати частково повернула ОСОБА_9 викрадене.
Законний представник ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_4 , суду пояснила, що її син загалом добрий і спокійний, ніколи раніше не допускав протиправної поведінки. Коли вона побачила у нього годинник і телефон, запитала, де взяв гроші, але він сказав, що продали з ОСОБА_12 якогось мопеда. На даний момент вона вже знає про причетність ОСОБА_3 до крадіжки грошей у ОСОБА_9 , частково уже відшкодувала збитки у сумі 1500 гривень. Просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд, запевнивши, що зможе вплинути на його виправлення.
Захисник малолітнього ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 висловила позицію про доведеність причетності малолітнього до крадіжки грошей у ОСОБА_9 , про те, що на момент вчинення крадіжки він не досяг віку, з якого наступає відповідальність за таке діяння, просила суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього саме тих примусових заходів виховного характеру, про які клопотали слідчий та прокурор.
Потерпілий ОСОБА_9 на розгляд клопотання не з`явився, подавши заяву про проведення такого розгляду без його участі та про відсутність претензій до ОСОБА_3 (а.с. 33).
В ході судового розгляду було заслухано показання малолітнього свідка ОСОБА_13 та неповнолітніх ОСОБА_14 і ОСОБА_10 , а також досліджено письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування.
Так, свідок ОСОБА_13 суду показав: Одного дня у вересні 2021 року ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сказали йому, що викрали у ОСОБА_9 32 тисячі гривень, але він сумнівався у правдивості таких слів. Також вони розповіли, що про гроші у ОСОБА_9 їм розповів ОСОБА_17 . Наступного дня ОСОБА_15 запропонував йому піти до ОСОБА_9 збирати яблука, він погодився. З ними пішла ОСОБА_18 . Вони втрьох, а також сам ОСОБА_9 , збирали яблука за будинком. В якийсь момент ОСОБА_15 сказав йому піти до хати і викрасти із шухляди у тумбі гроші. Двері до будинку були відчинені, він зайшов і з указаного місця взяв гроші. Потім уже ОСОБА_15 порахував, що там було 5 тисяч гривень. Ці гроші вони поділили між собою.
Свідок ОСОБА_14 суду показала: Якогось дня у вересні 2021 року ОСОБА_15 показував їй у гаманці гроші і сказав, що заробив їх на яблуках. Наступного дня ОСОБА_19 та ОСОБА_20 покликали її з собою збирати яблука у ОСОБА_9 . Коли підходили до будинку, то хлопці розповіли, що хочуть викрасти гроші. Вона, ОСОБА_19 та ОСОБА_9 збирали за будинком яблука, а ОСОБА_20 викрав з будинку 5 тисяч гривень. Із тих грошей їй дали 2200 гривень, щоб вона нікому не розповідала про крадіжку. Також зі слів ОСОБА_21 вона знає, що він з ОСОБА_12 ходив до ОСОБА_9 тричі і три рази викрадав гроші.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 17 вересня 2021 року ОСОБА_17 розповів йому і ОСОБА_22 , що у ОСОБА_9 є гроші, які він отримав за земельні паї, розповів, що він може їх зберігати у шухляді тумби, що ключ від будинку він тримає на балку або під килимком під дверима, і сказав, що, з огляду на їх вік, їм нічого не буде за крадіжку грошей. Того ж дня вони пішли в гості до ОСОБА_9 , посиділи у нього в кімнаті, тоді ОСОБА_19 побачив, що у шухляді є гроші. Коли всі з будинку вийшли на двір, ОСОБА_19 повернувся до будинку ніби за запальничкою і викрав тоді 900 гривень. Наступного дня вони обманним шляхом відправили ОСОБА_9 до сусіда, а самі (він і ОСОБА_19 ) взяли ключ на балку, відчинили двері до будинку і знову із шухляди викрали 2 тисячі гривень. Також йому відомо, що поки він гостював у сусідньому селі, ОСОБА_20 викрав у ОСОБА_9 5 тисяч гривень. А 20 вересня він, ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 збирали яблука у ОСОБА_23 цей час ОСОБА_11 сказав йому і ОСОБА_24 піти до ОСОБА_9 і «забрати вже всі гроші». Вони пішли до будинку потерпілого, не знайшли ключа, а тому він залізним прутом зірвав скобу на дверях, зайшли до будинку і викрали 1600 гривень, з яких 600 гривень віддали ОСОБА_25 .
Розглянувши клопотання в судовому засіданні, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку:
Оцінюючи всі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені судом докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
На момент вчинення такого діяння 16-20 вересня 2021 року ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63), виповнилося 11 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за крадіжку (ст. 185 КК України) підлягають особи, яким до вчинення такого злочину виповнилося чотирнадцять років.
Таким чином, ОСОБА_26 є особою, що вчинила кримінально карне діяння у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.
Відповідно до пунктів 1, 2 і 3 ч. 2 ст. 105 КК України, до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Отже, щодо ОСОБА_3 слід застосувати примусовий захід виховного характеру.
Вирішуючи питання про вид такого заходу та про його тривалість, суд враховує, що ОСОБА_3 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, кримінально-карних діянь раніше не вчиняв (а.с. 62), за медичними показниками визнаний здоровим (а.с. 64, 71), зважаючи на висновки уповноваженої особи ювенальної поліції (а.с. 65, 66), органів місцевого самоврядування (а.с. 67, 69, 70) та дирекції шкоди, де навчається малолітній (а.с. 68), ОСОБА_3 позитивно характеризується.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Враховуючи перераховані вище характеристики, пояснення в судовому засіданні законного представника неповнолітнього його матері ОСОБА_4 щодо згоди та здатності здійснювати нагляд за малолітнім сином, думки представників Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської РДА та ювенальної поліції щодо здатності матері вплинути на перевиховання сина, суд приходить до висновку, що для забезпечення найкращих інтересів дитини буде необхідним застосування щодо ОСОБА_3 таких заходів виховного характеру, як застереження та передача під нагляд матері.
Враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 діяння, зокрема, що він у своїх діях піддався впливу повнолітньої особи та старшого неповнолітнього товариша, наслідки діяння у виді матеріальної шкоди особі похилого віку, характеристику малолітнього, умови його життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення суспільно-небезпечного діяння, суд вважає за правильне примусові заходи виховного характеру призначити терміном на один рік.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 97, 105, 185 КК України та ст.ст. 124, 369-372, 376, 395, 497, 498, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000466відносно малолітнього ОСОБА_3 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, учня 6 класу Лучинецького ліцею Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, примусові заходи виховного характеру у вигляді:

1)застереження та

2)передачі під нагляд матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_22 наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, оголосити йому осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Строк застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері визначити терміном 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ___________________