Справа № 191/1275/21
Провадження № 1-кп/191/86/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відео конференції в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000373 від 02.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Приморськ, Приморського району, Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючому покарання у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме:

- 19.10.2007 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, звільнений на підставі закону України «Про амністію»; 11.11.2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці;

- 21.11.2012 року Веселовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання по вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2009 року (ч. 2 ст. 186 КК України) остаточно визначити 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 19.12.2018 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 20.02.2019 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць;

- 14.05.2019 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці,-

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних корисних злочинів, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив і знову, умисно, повторно вчинив умисний корисний злочин за наступних обставин.
В ніч на 18 лютого 2018 року, точного часу в ході судового розгляду встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 проходив повз домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 та зі сторони провулку Транспортного, огорожу зі штахетного дерев`яного паркану прикріпленого до металевих швелерів, що належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а металеві швелери з огорожі, визначив для себе, як об`єкт свого злочинного посягання.
Так, ОСОБА_3 маючи вільний доступ до огородження території вищевказаного домоволодіння з його зовнішньої сторони, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою подальшого звернення на свою користь та всупереч інтересам власника, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 , два металевих швелери довжиною 150 см, розміром 12x5x5см, товщиною стінки металу 0,5 см загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 19.04.2018 № 1893-18 становить 202,56 (двісті дві гривні п`ятдесят шість копійок) та один металевий швелер довжиною 170 см розміром 12x5x5см, товщиною стінки металу 0,5 см, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 19.04.2018 № 1893-18 становить 114,79(сто чотирнадцять гривень сімдесят дев`ять копійок), які належать потерпілому ОСОБА_6 .
Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 317,35 (триста сімнадцять гривень тридцять п`ять копійок), яка відшкодовано шляхом повернення майна.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що в ніч на 18.02.2018 року викрав з огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 , дві металевих швелери, що належали ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.
З`ясувавши думку учасників провадження, суд ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Умисні дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості,особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.
На підставі викладеного, суд враховує, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений щиро каявся, відшкодував завдані збитки, шляхом повернення майна. Вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин 18.02.2018 року, а саме до постановлення вироку Приморського районного суду Запорізької області 14.05.2019 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці то остаточне покарання останньому сліди призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 цього Кодексу шляхом часткового складання покарань.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з покаранням, призначеним за вироком Приморського районного суду Запорізької області 14.05.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 4 років 2 місяцівпозбавлення волі.
Остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 ( три) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 16 квітня 2019 року. зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 12.04.2019 року по 16.04.2019 року із розрахунку день за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 в межах цього кримінального провадження не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово - товарознавчої експертизи, в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 коп. експертиза № 1893-18 від 19.04.2018 року.
Речові докази: три металевих швелера довжиною 150 см 2 шт. Та 170 см 1 шт., розмірами 12x5x5см, товщиною стінки металу 0,5 см залишити власнику ОСОБА_6 (Т.2 а.с. 20).
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1