КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про застосування до ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 задоволено частково та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_3 : прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не залишати без дозволу прокурора чи суду місце проживання: АДРЕСА_1 , щодня з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з проханням про скасування судового рішення.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 суддя-доповідач приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019, отже ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, також можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачений ст. 422-1 КПК України.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що апеляційному оскарженню до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, підлягають лише ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою.
Однак, судом першої інстанції рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не постановлювалось.

УхвалоюІрпінського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, яка, з урахуванням положень абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, ст. 422-1 КПК України, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Таким чином, захисником ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, оскарження якої в апеляційному порядку нормами чинного кримінального процесуального закону не передбачено.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, адвокатом ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, що, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про застосування до ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_4