20.12.2021
Справа № 642/8706/21
Провадження №1-кп/642/901/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові клопотання у кримінальному провадженні №0000617 від 31.07.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У провадження Ленінського районного суду м. Харкова перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Термін строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою спливає 20.12.2021 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків прокурором, просили змінити запобіжний захід на будь-який більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 посилався на поганий стан здоров`я.
Суд, вислухавши учасників процесу, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Суд також звертає увагу, що підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими для судового розгляду (частина 2 статті 314 КПК). Статтею 331 КПК передбачені повноваження суду під час судового розгляду вирішувати питання про продовження запобіжного заходу. Отже, дія статті 331 КПК поширюється й на стадію підготовчого провадження.
У зв`язку із викладеним, запобіжний захід, який уже обраний під час досудового розслідування, та за наявності до того підстав правильно продовжувати, а не обирати знову. Тобто продовження запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання є можливим.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що раніше обирався запобіжний захід домашній арешт, який обвинуваченим був порушений, та у подальшому це стало підставою зміни йому запобіжного заходу на тримання під вартою, тому існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, яке вчинено у період іспитового строку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи вищенаведені відомості у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки на момент розгляду даного питання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, яким за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку.

Посилання обвинуваченого на погане самопочуття не можуть бути беззаперечною підставою для зміни обраного запобіжного заходу з тримання під вартою, оскільки даних які виключають застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою відносно обвинуваченого за станом здоров`я у суду відсутні.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 311, 331, 369, 376 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 14 лютого 2022 року.
Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Суддя ОСОБА_1