Справа № 616/346/18
Провадження по справі №1-кп/635/66/2022
У Х В А Л А

13 січня 2022 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання на два місяці, з покладання на останнього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: не залишати місце проживання визначене судом без дозволу суду; повідомляти суд про намір змінити своє місце проживання; прибувати до суду за кожною вимогою; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення та неможливість запобігання наявним в кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт. Про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те,що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів,за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. З огляду на тяжкість можливого покарання обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Крім того, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Характер та спосіб вчинений дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення дає підстави вважати,що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1ст. 177 КПК України. Враховуючи те, що обвинуваченому відоме місце проживання свідків та потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, він може здійснити спробу незаконного впливу на останніх, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, що свідчить про продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечував, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби для надання можливості працевлаштуватися.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечував, посилаючись на те, що із досліджених судом доказів не вбачається причетності обвинуваченого до вчинення злочин. При цьому підтримав позицію обвинуваченого та просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби або особисте зобов`язання для можливості його працевлаштування.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,обвинуваченого,експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2021 року змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_6 , на період часу дії вказаної ухвали: прибувати до суду за кожною вимогою; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (в разі їх наявності); носити електронний засіб контролю.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 спливає 16 січня 2022 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту сторона обвинувачення посилалась на наявність трьох ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з доводами, наведеними у клопотанні прокурора, про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який класифікується як особливо тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який класифікується як тяжкий, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років. Крім того, колегія суддів враховує характер та фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та вважає, що вказані обставини вказують на підвищену суспільну небезпечність як самих діянь так і особи обвинуваченого.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів також враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого у сукупності із тяжкістю покарання є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а відтак продовжує існувати ризик, передбачений п.1ч.1ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 липня 1990 року за ч.4 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 5 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 21 вересня 1992 року; вироком Харківського обласного суду від 26 травня 1994 року за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України в редакції 1960 року до 9 років позбавлення волі, звільненого 20 серпня 2002 року; вироком Московського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2003 року за ч.3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі, звільненого 23 грудня 2008 року; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2013 року за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 2 КК України, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року, до 4 років позбавлення волі, звільненого 22 серпня 2016 року, що об`єктивно свідчить про продовження існування ризику продовження ОСОБА_6 своєї злочинної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, - незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки на теперішній час потерпіла та свідки у кримінальному проваджені допитані судом, тобто даний ризик втратив актуальність.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, сторона обвинувачення обумовлює необхідність покладення на обвинуваченого наступних обов`язків: не залишати місце проживання визначене судом без дозволу суду; повідомляти суд про намір змінити своє місце проживання; прибувати до суду за кожною вимогою; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Колегія суддів зауважує, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за місцем постійного мешкання вже передбачає обов`язок обвинуваченого не залишати місце постійного мешкання без дозволу суду та повідомляти суд про зміну місця проживання, а тому не потребує окремого застереження у виді покладання таких обов`язків в порядку ч.5 ст. 194 КК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, враховуючи, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, втратив свою актуальність, немає необхідності для продовження строку дії обов`язку утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; носити електронний засіб контролю.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням вказаних обов`язків, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За вказаних обставин підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби або особисте зобов`язання немає.

На переконання колегії суддів втрата актуальності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу, на що посилається захисник як на підставу зміни запобіжного заходу, не може слугувати підставою для такої зміни запобіжного заходу шляхом його пом`якшення.

Щодо доводів захисника про недоведеність причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів, а відтак і відсутності підстав для перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом, то оцінка цим доводам має бути надана за результатами судового провадження та ухвалення судом відповідного рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці до 13 березня 2022 року.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу дії вказаної ухвали:
-прибувати до суду за кожною вимогою;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу направити для виконання до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали до 13 березня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3