Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1962/20
У Х В А Л А
29.10.2021 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів об`єднаного кримінального провадження за № № 0000217, 0000217 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.188-1 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.2 ст.188-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за № № 0000217, 0000217 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.188-1 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.2 ст.188-1 КК України.
До суду надійшли клопотання громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , мешканців АДРЕСА_1 про скасування арешту належного їм майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року в кримінальній справі № 308/10872/19 (кримінальному провадженні № 0000217).
Клопотання мотивовані тим, що вилучене у ОСОБА_13 майно (809 пачок меленої кави торгової марки «Lavazza» 250 g, 48 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 200 g, 60 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 100 g; 6 пачок кави в капсулах торгової марки «Prego Coffee») та майно, що вилучене у ОСОБА_14 ( мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6» код ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7») вважаються тимчасово вилученим майном, не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2019 року. Просять суд скасувати арешт, оскільки їх права, як законних власників майна обмежуються накладеним арештом.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволених клопотань про скасування арешту посилаючись на те, що судовий розгляд кримінального провадження триває, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.
Представник цивільного позивача ОСОБА_6 залишив вирішення заявлених клопотань на розсуд суду.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - підтримали заявлені клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року в кримінальній справі № 308/10872/19 (кримінальному провадженні № 0000217) накладено арешт зокрема на 809 пачок меленої кави торгової марки «Lavazza» 250 g, 48 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 200 g, 60 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 100 g; 6 пачок кави в капсулах торгової марки «Prego Coffee», мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6» код ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7», які було тимчасово вилучені 14 листопада 2019 року під час обшуку житлового будинку в АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000217.
В розумінні статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у обвинуваченого, для забезпечення цивільного позову, стягнення отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту на вказане майно відпала потреба, оскільки вилучене у гр-н ОСОБА_13 та ОСОБА_14 майно не підлягає спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КПК України, власники майна не є учасниками кримінального провадження, суду не надано доказів, які відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України, дають підстави для застосування подальшого арешту майна, у зв`язку з чим заявлені клопотання про скасування арешту майна підлягають до задоволення.
Крім цього ОСОБА_15 та ОСОБА_16 подали до суду клопотання про скасування арешту майна.
Так, подане ОСОБА_15 клопотання мотивовано тим, що 10.12.2019 року за місцем його проживання у АДРЕСА_2 , слідчими СУ ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13786/19, від 04 грудня 2019 року проведено обшук у ході якого вилучено тютюнові вироби, які йому не належать, мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер, які належать йому на праві приватної власності.
16.01.2020 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13786/19, накладено арешт, в тому числі на майно що належить йому на праві приватної власності а саме мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані.
Ознайомившись із ухвалою слідчого встановлено, що за фактом проведеного обшуку, який мав місце 10.12.2019, уже 29.11.2019 було внесено відомості до ЄРДР за №0000343 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, тобто уже до моменту проведення обшуку у нього за місцем його проживання правоохоронці внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
На даний час кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 скеровано до суду, а заявник у вказаному кримінальному провадженні є свідок.
Мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані, придбав для власних потреб Вказані речі не є предметом злочину, слідів злочину не містять.
Вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна, у порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не враховано правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення та/або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи те, що арешт на майно а саме на мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані, ухвалою слідчого судді накладено необґрунтовано, у суду є всі підстави скасувати даний арешт.
У зв`язку з цим просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13786/19 від 16 січня 2020 року на майно, а саме на мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані та повернути.
Подане клопотання ОСОБА_16 мотивовано тим, що приблизно у першій декаді листопада 2019 року він передзвонив знайомому ОСОБА_17 , який має у власності нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_3 , і домовився із ним, про те, що зможе на деякий час залишити своє майно на зберігання.
Після того, як власник майна ОСОБА_17 дозволив, він завіз своє майно на територію, що належить ОСОБА_17 у АДРЕСА_3 .
Так, на дану територію він завіз наступне майно: 8000 шт. зволожуючих серветок, фільтра промислового призначення у великій кількості, пакувальні матеріали паперові 6800 штук, причіп бортовий марки «HUMBAER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чотирнадцять конструкцій із 88 цілісними частинами відеокарт марки «SAPPHIRE»; 5 елементів живлення марки «DARKPOWERPRO 1200 W»; 11 материнських плат; 14 елементів охолодження; 6 великих вентиляторів для охолодження повітря; три автоматичні стабілізатори, білого кольору; 11 роутерів; 17 цілісних частин марки «SWITCHINGPOWERSUPPLY»; 34 елементів живлення марки «BITMAIN»; 33 цілісних частин марки «BITMAIN»; різного роду кабелі та комплектуючі до них; пристрої для загрузки під назвою «рокла» різних виробників у кількості 5 штук, пакет із документами на транспортний засіб марки «Фольксваген Джета», ключі від вказаного транспортного засобу, а також зв`язку ключів від транспортних засобів різних марок.
Дані предмети він зберігав у складах, які розташовані за адресою АДРЕСА_3 із дозволу власника нерухомого майна ОСОБА_17 .
Після 25.11.2019 року він дізнався про те, що у АДРЕСА_3 , працівниками поліції проведено обшук та вилучено мано в тому числі яке йому належить на праві приватної власності. Документи, на підставі яких він придбав вищенаведене майно долучено до заяви від 16.07.2021.
В подальшому майно, яке йому належить на праві приватної власності і яке було вилучено працівниками поліції із складів, що розташовані у АДРЕСА_3 , працівники поліції визнали його речовими доказами.
Також 25.10.2021 року, після того як було укладено угоду із адвокатом ОСОБА_12 , від даного адвоката мені стало відомо про те, що 25 листопада 2019 року, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_18 , винесено ухвалу за № 308/13177/19 якою накладено арешт у тому числі на майно яке йому належить на праві приватної власності.
Будь якого відношення до кримінального провадження, що розслідувалось слідчими СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області та слідчими СУ ГУНП в Закарпатській області не має, у кримінальному провадженні № 0000217 від 19.08.2019 та у інших кримінальних провадженнях, які розслідувалися слідчими органами досудового розслідування він не допитувався як свідок, а також у кримінальному провадженні не є ні підозрюваним ні обвинуваченим.
Згадане вище майно працівниками поліції безпідставно вилучене, та в подальшому на нього незаконно накладено арешт.
Ознайомившись із ухвалою слідчого судді на підставі якої задоволено клопотання сторони обвинувачення вважає, що арешт накладено безпідставно.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Так, згідно ухвали слідчого судді на підставі якої накладено арешт на майно вбачається, що арешт майна накладено із метою збереження речових доказів. Однак в ухвалі слідчого судді не вказано та не описано той факт, що дані вилучені речі не є речами, які в силу ст. 98 КПК України могли бути речовими доказами, оскільки дані речі не є предметом будь якого із розслідуваних кримінальних правопорушень, не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому не можуть бути речовими доказами, а постанова слідчого є безпідставною та незаконною.
Слідчим суддею, при вирішенні питання про арешт майна у порушення вимог ч.2 ст.173 КПК України не враховано правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Заявник у кримінальному провадженні не має будь якого статусу, уже більше двох років, позбавлений права власності на майно.
Накладений арешт на майно призводить до негативних наслідків та до обмеження права власності, користування та до інших негативних наслідків, окрім того приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.
Вказані обставини безумовно свідчать про наявний факт відсутності потреби у органу досудового розслідування в подальшому арешті майна. На підставі приведених вище обставин, накладений арешт підлягає скасуванню, а вилучені речі підлягають поверненню йому як законному власнику.
Обвинувачені, захисники клопотання підтримали.
Представник потерпілого ОСОБА_6 розгляд клопотання залишив на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_5 щодо клопотання заперечив. Зазначив, що таке заявлено передчасно. Судом речові докази не досліджувалися, а відтак встановити обґрунтованість накладення арешту можливості не має. Просив у задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі.
Заслухавши з цього приводу учасників справи, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно положень абз. 2 ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73). тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50).
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя, суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частина друга вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Суду не надано доказів того, що вказане майно може бути об`єктом спеціальної конфіскації; підлягає конфіскації, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; може бути використано для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Заявники не є учасниками провадження, обвинувачення їм органом досудового розслідування не пред`являлося.
Отже, не надано доказів, які відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України, дають підстави для застосування подальшого арешту майна.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Враховуючи, що заявники не мають жодного процесуального статусу по даному кримінальному провадженню, прокурором доводи заявників щодо безпідставності накладеного арешту не спростовано, з метою дотримання їх прав, а також, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження конституційних прав завданням кримінального провадження, клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 173,174, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт на 809 пачок меленої кави торгової марки «Lavazza» 250 g, 48 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 200 g, 60 пачок меленої кави торгової марки «King Coffee» 100 g; 6 пачок кави в капсулах торгової марки «Prego Coffee», накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року в кримінальній справі № 308/10872/19 (кримінальному провадженні № 0000217) та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_13 дане майно.
Клопотання ОСОБА_14 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт на мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6» код ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7», накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року в кримінальній справі № 308/10872/19 (кримінальному провадженні № 0000217) та та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_14 дане майно.
Клопотання ОСОБА_16 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2019 справа № 308/ 13177/19 та зобов`язати слідчих СУ ГУНП в Закарпатській області та/або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_16 , або іншій особі за його дорученням, майно яке належить ОСОБА_16 на праві власності, а саме: 8000 штук зволожуючих серветок, фільтра промислового призначення у великій кількості, пакувальні матеріали паперові 6800 штук, причіп бортовий марки «HUMBAER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чотирнадцять конструкцій із 88 цілісними частинами відеокарт марки «SAPPHIRE», 5 елементів живлення марки «DARKPOWERPRO 1200 W», 11 материнських плат, 14 елементів охолодження; 6 великих вентиляторів для охолодження повітря, три автоматичні стабілізатори, білого кольору, 11 роутерів; 17 цілісних частин марки «SWITCHINGPOWERSUPPLY», 34 елементи живлення марки «BITMAIN», 33 цілісні частини марки «BITMAIN», різного роду кабелі та комплектуючі до них, пристрої для загрузки під назвою «рокла» різних виробників у кількості 5 штук, пакет із документами на транспортний засіб марки «Фольксваген Джетта», ключі від вказаного транспортного засобу, а також зв`язку ключів від транспортних засобів різних марок.
Клопотання ОСОБА_15 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа № 308/13786/19 від 16 січня 2020 року на майно, а саме: на мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_15 , або іншій особі за дорученням мобільний телефон марки «LENOVO» та квадрокоптер у розібраному стані.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3