Справа № 738/55/22
№ провадження 1-кс/738/12/2022
УХВАЛА

26 січня 2022 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України,

з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується слідчим суддею.
24 січня 2022 року до слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України. 23 січня 2022 року до відділення поліції № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області по лінії 102 надійшло повідомлення від єгеря Менського МРП ЧОО УТМР ОСОБА_5 про те, що у лісосмузі між с. Волосківці та с. Садове (Менська ОТГ) Корюківського району виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , в автомобілі ВАЗ-21124 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , знаходяться дві ПЕТ-діжки, об`ємом 40 л. кожна, з шкурами козуль у середині. Під час проведення 23 січня 2022 року огляду місяці події на відкритій ділянці місцевості, на відстані 1 км від повороту на с. Садове, автодороги Н-27 «Чернігів-Н.Сіверський-Грем`яч» виявлено та вилучено автомобіль марки ВАЗ, модель 21124, д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , в середині якого знаходились 2 ПЕТ-діжки зі шкурами тварин козулі. На відстані 27 м від автомобіля на грунтовому покритті виявлено нутрощі від 8 тварин козулі. Присутні під час огляду ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від надання пояснень відмовилися. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки ВАЗ, моделі 21124, д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000010 та поміщено на зберігання до ВП № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, за адресою: м. Мена, вул. Героїв АТО, 8.

Дізнавач, посилаючись на положення статті 170 КПК України, вказує на те, що вилучений транспортний засіб є знаряддям кримінального правопорушення, а тому з метою збереження його як речового доказу та документування вчиненого кримінального проступку, просить накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ, модель 21124, д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , та залишити його для подальшого зберігання на території ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області

Виклад позиції учасників судового провадження.
Дізнавач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, подане клопотання підтримує.

Власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні при вирішенні клопотання дізнавача поклався на розсуд суду.

Встановлені слідчим суддею обставини.
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000010, вбачається, що 24 січня 2022 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, з коротким викладом обставин, що 23 січня 2022 року до відділення поліції №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області по лінії 102 надійшло повідомлення від єгеря Менського МРП ЧОО УТМР ОСОБА_5 про те, що у лісосмузі між с. Волосківці та с. Садове (Менська ОТГ) Корюківського району Чернігівської області виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , в автомобілі яких ВАЗ-21124, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходяться дві ПЕТ-діжки, об`ємом 40 л кожна, з шкурами козуль (а.с.1).

З протоколу огляду місця події від 23 січня 2022 року вбачається, що оглядом місця події є відкрита ділянка місцевості на відстані 1 км від повороту до с. Садове автодороги «Чернігів-Н.Сіверський-Грем`яч», з`їзд з траси у бік саду по правій стороні, на якій виявлено автомобіль марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , за яким на відстані 27 м було виявлено та вилучено нутрощі восьми особин тварин. Під час зовнішнього огляду автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , його власник добровільно відкрив багажник вказаного автомобіля, в середині якого знаходилися дві пластмасові діжки об`ємом 50 л, які повністю були заповнені шкірами тварин, поруч з ними були порожні відра зі слідами бурого кольору, зовні схожі на кров. Виявлені нутрощі 8 особин тварин, автомобіль марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 були вилучені з місця події.

Допитані під час проведення досудового розслідування свідки показали, що були присутні під час огляду місця події 23 січня 2022 року неподалік с. Садове, під час якого було виявлено автомобіль марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , поряд з яким знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , на відстані приблизно 20 м від вказаного автомобіля було виявлено нутрощі 8 тварин. Власник автомобіля марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 добровільно відкрив багажник, в якому знаходилися дві пластмасові діжки, об`ємом 50 л, які повністю були заповнені шкурами тварин, зовні схожими на шкури козуль, поряд з діжками були відра з плямами бурого кольору, зовні схожими на кров.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підставі статті 63 Конституції України відмовилась давати показання з приводу вказаних обставин.

Постановою про визнання речовими доказами та передачі їх на зберігання від 24 січня 2022 року автомобіль марки ВАЗ, модель 21124, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , в середині якого знаходяться 2 ПЕТ-діжки зі шкурами тварин козулі, нутрощі від 8 тварин козулі, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000010 та передано на зберігання до ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області (вул. Героїв АТО, 8 м. Мена Чернігівська область).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що автомобіль марки ВАЗ, моделі 21124, д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

Повноваження прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 підтверджується постановою про визначення групи прокурорів від 24 січня 2022 року.

Повноваження дізнавача відділення поліції №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні підтверджується постановою про визначення групи дізнавачів на здійснення досудового розслідування від 24 січня 2022 року.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За приписами п.1 ч. 2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження, як того вимагають вимоги статей 171, 173 КПК України.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Між тим, дізнавач, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.

Також не доведено органом досудового розслідування і існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна дізнавач не долучив жодних доказів та не навів жодних доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів, доданих до клопотання, в даному кримінальному провадженні жодна особа не була повідомлена про підозру.

Дізнавачем у клопотанні не доведені підстави вважати, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт, є знаряддям кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, відомості щодо вчинення якого внесені до ЄРДР 24 січня 2022 року за №0000010, вказане майно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на дізнавача, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Частиною першою ст.248 КК України передбачено, що за порушення правил полювання, якщо воно заподіяло істотну шкоду, а також незаконне полювання в заповідниках або на інших територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або полювання на звірів, птахів чи інші види тваринного світу, що занесені до Червоної книги України, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста шістдесяти до двохсот сорока годин, або обмеження волі на строк до трьох років.

Проте, як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, дізнавачем не надано доказів того, що в даному кримінальному провадженні заявлено або подано цивільний позов, в клопотанні відсутнє обґрунтування правових підстав для арешту вказаного майна, чи воно відповідає критеріям речових доказів, визначених у ст.98 КПК України, відсутня розумність і співрозмірність обмеження права власності фізичних осіб, а також розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Дізнавачем не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт транспортного засобу.

Відтак, доводи дізнавача щодо необхідності накладення арешту, з метою збереження його як речового доказу, є необґрунтовані. Дізнавачем не наведено достатніх підстав вважати, що транспортний засіб, на яке він просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення, не надано слідчому судді відповідних доводів щодо мети застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також не вказано виконання яких саме завдань планує досягти дізнавач при застосуванні такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника, обґрунтованість необхідності обмеження у праві власності майном, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на транспортний засіб.

Керуючись статтями 98, 131-132, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Повний текст ухвали виготовлений 31 січня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1