Провадження №1-кп/522/2104/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 26.05.2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Жовтневе, Тарутинського району, Одеської області, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 26.05.2020 року приблизно о 06 годині 20 хвилин перебував за адресою: вул. Мала Арнаутська, 107, м. Одеса, де помітив потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавці та розмовляв по телефону. Підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Nokia», належним ОСОБА_6 , який знаходився у правій кишені його куртки. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме, мобільним телефоном марки «Nokia», усвідомлюючи, що його незаконні дії, направлені на заволодіння чужим майном, носять відкритий характер, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 під приводом подзвонити, проте потерпілий відмовив ОСОБА_3 . Ігноруючи відмову потерпілого ОСОБА_3 діючи умисно, знаходячись обличчям до потерпілого, наблизився до нього та своєю рукою дістав з кишені ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 400 грн. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 400 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 26.05.2020 року, приблизно о 06 годині 20 хвилин, він знаходився адресою: АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_6 , у якого попросив телефон для здійснення дзвінка, проте ОСОБА_6 відмовив ОСОБА_3 , що стало причиною того, що ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_6 телефон марки «Nokia», вартістю 400 грн. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: копії паспорту ОСОБА_3 , постанови про визнання речовими доказами від 26.05.2021 року, протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.05.2021 р., постанови про визнання речовими доказами від 26.05.2021 року.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого (його щире каяття, вину визнав повністю), зокрема, раніше не судимий, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 16 діб. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.
Як свідчать надані матеріали кримінального провадження, речовим доказом є мобільний телефон марки «Nokia», модель «RM-969», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 . Відповідно до ст. 100 КПК України вказаний речовий доказ необхідно залишити у володінні останнього. Речовий доказ - цифровий диск з відеозаписом камер спостереження на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до ст. 100 КПК України необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 16 діб.
Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.05.2021 року.
Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - скасувати.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia», модель «RM-969», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у володінні останнього. Цифровий диск з відеозаписом камер спостереження на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_3 залишити при матеріалах кримінального провадження №0000612 від 26.05.2021 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1