ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 703/3474/21Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого-суддіОСОБА_3
суддівОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю секретаря ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
підозрюваногоОСОБА_8
захисникаОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без права внесення застави,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року старший слідчий слідчого відділу поліції №2 Головного управління національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000785 від 25 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 24 жовтня 2021 року близько 03 години 00 хвилин, за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , а саме на кухні в будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс чисельні удари ногами по тулубу та близько 3-4 ударів металевим чайником по голові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав разом з ним за вищевказаною адресою, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, що спричинили смерть останнього.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події від 25 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено сліди бурого кольору, схожу на кров із стін, підлоги, посуди, кухонного столу, дерев`яний обух, також зі слідами бурого кольору, зафіксовано сліди волочіння із будинку до гаражного приміщення та в кімнаті будинку, чайник із слідами бурого кольору та механічними пошкодженнями; показаннями свідка ОСОБА_12 від 25 жовтня 2021 року, який вказав, що у вечірній час власним автомобілем Рено Трафік, державний номерний знак НОМЕР_1 таксує по місту Сміла, 24 жовтня 2021 року о 02 годині 34 хвилин до нього на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_13 та попросила відвести в район «Загребля» їхнього кума. Близько 02 години 40 хвилин він під`їхав, де проживає ОСОБА_14 , з двору вийшов її чоловік ОСОБА_15 із невідомим чоловіком, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, і якого він відвіз до будинку АДРЕСА_2 чи АДРЕСА_3 ; лікарським свідоцтвом про смерть №370 від 26 жовтня 2021, виданим судово-медичним експертом ОСОБА_16 , згідно якого причиною смерті ОСОБА_11 є забиття головного мозку, закрита черепно-мозкова травма.

Крім того, будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_8 визнав свою вину, повідомивши, що спричиняв тілесні ушкодження ногами по тулубу ОСОБА_11 та чайником по голові потерпілого, після чого перетягнув останнього до гаража, де залишив ночувати на дивані.

Посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк; він може незаконно впливати на свідків, шляхом переконань, залякувань, та іншими незаконними способами; ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтвердженням чому є дані, що останній неодноразово спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме, передбачені пунктом 4 частини 1 статті 178 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 на даний час ніде не працює, не одружений, міцні соціальні зв`язки у нього відсутні, у побуті неохайний, зловживає спиртними напоями, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, строк тримання під вартою рахувати з 25 жовтня 2021 року по 23 грудня 2021 року включно.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється, у разі доведеності його вини, хоча і має постійне місце проживання, однак не має місця реєстрації, офіційно не працевлаштований, стабільного джерела прибутку не має, не одружений, хоча і має двох неповнолітніх дітей, проте міцного зв`язку з ними не підтримує, тому може переховуватись від органів досудового розслідування й суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, що вказує на ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

З врахуванням вказаних обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити підозрюваному його належну процесуальну поведінку.

До того ж, слідчий суддя не вбачав підстав для визначення підозрюваному застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, просив її скасувати та ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував необхідність обрання відносно підозрюваного лише і виключно запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою. Посилається на те, що ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, підтримує відносини з родичами, тобто має сталі та міцні соціальні зв`язки.

Також судом при обранні запобіжного заходу не взято до уваги щире каяття підозрюваного, його, хоч і не офіційне, але працевлаштування, та наявність можливості відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю свого проживання. До того ж, ОСОБА_8 не має сенсу переховуватися від органів слідства в зв`язку з відсутністю у підозрюваного паспорту для виїзду за кордон чи заощаджень для нелегального способу життя. Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу впливати на потерпілих, оскільки вони його не викривають у вчиненні інкримінованого йому злочині, а очевидці події відсутні. Слідчим суддею не зазначено як саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вважає, що прокурор та слідчий не довели належним чином слідчому судді неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а обраний ОСОБА_8 запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є зокрема тримання під вартою.
Згідно частини 1 та пунктів 3, 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).
За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року о 19 годині 10 хвилин слідчим слідчого відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області ОСОБА_17 було затримано ОСОБА_8 у порядку, передбаченому статтею 208 КПК України (аркуш справи 14-15).

26 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого (аркуш справи 20-21).

Санкція частини 2 статті 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Отже, враховуючи частину 4 статті 12 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у яких її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
Наявні в матеріалах справи докази, такі як протокол огляду місця події, показання свідка ОСОБА_12 , лікарське свідоцтво про смерть, протокол допиту підозрюваного вказують на обґрунтованість підозри, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим та прокурором вказано про достатність підстав вважати наявними ризики, зазначені в п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти таким ризикам.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Судом встановлено, що підозрюваний постійного місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, хоч і має двох неповнолітніх дітей, але вони проживають окремо, не одружений.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконний вплив на свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки вищевикладені обставини свідчать про те, що такі дії можуть бути вчинені підозрюваним з високим ступенем ймовірності.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи або навчання у підозрюваного як у місті Сміла так і в Україні в цілому, а також ризик продовження чи повторення здійснення ним протиправної поведінки, апеляційний суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам є недостатнім.
Вказані висновки не суперечать вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного, створює істотну загрозу іншим членам суспільства. Обставини події свідчать про наявність з його боку недостатньої відповідальності до загрози настання певних наслідків, що обумовлює необхідність тимчасової ізоляції підозрюваного від інших членів суспільства.
У даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризиків неналежної поведінки підозрюваного.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без права внесення застави, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: