04.10.2021
справа №642/6505/21
провадження №1кс/642/3694/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000109 від 06.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищезазначене клопотання. В обґрунтування зазначено, що Другим СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група працівників Національної поліції України, діючи за попередньою змовою, умисно, з метою особистого збагачення, всупереч інтересам служби, вчинила корупційний злочин. До складу зазначеної групи працівників поліції входять: 1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - поліцейський з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (з обслуговування залізничної станції, м. Харків) Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, старший сержант поліції, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - поліцейський взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Схід» ГУНП в Харківській області, сержант поліції, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ; 3) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - поліцейський взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Схід ГУНП в Харківській області, старший сержант поліції, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ; 4) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - поліцейський з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (з обслуговування залізничної станції м. Харків) Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, старший сержант поліції, проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро

України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.
Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України службовими особами у ст.ст. 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на момент вчинення злочину обіймали відповідні посади працівників Національної поліції України та були службовими особами правоохоронного органу.
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на поліцейських.
Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те вказаним кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені до їх компетенції, у т.ч. диспозиція яких визначена ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Уповноважені складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого іншими частинами ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ч. 3 ст. 222 КУпАП уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з поліцейськими з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (з обслуговування залізничної станції, м. Харків) Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , обіймаючи посаду поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (з обслуговування залізничної станції, м. Харків) Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання сержанта поліції, здійснюючи функції представника влади та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, приміток до ст.ст. 364, 368 КК України, будучи службовою особою правоохоронного органу, наділеною владними повноваженнями, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, зловживаючи ними, 21.05.2021 в період часу з 05:05 по 06:10 перебуваючи на території чергування - на автостанції за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 22, в ході виконання своїх службових обов`язків, створили умови для вимагання та одержання від раніше не знайомого ним громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 200 Євро та 5000 грн. за незатримання і непритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП (порушення правил щодо карантину людей), ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України), ст. 204-2 КУпАП (порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї).
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на чергуванні на своєму робочому місці на території автостанції за адресою м. Харків, проспект Гагаріна, 22, у форменому однострої працівника поліції з сержантськими знаками розрізнення, діючи за попередньою змовою з поліцейськими ОСОБА_8 , з прямим, спрямованим на вимагання і отримання неправомірної вигоди для себе та зазначеного працівника поліції, умислом, 21.05.2021 близько 05:05 ранку разом з працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , здійснив доставлення до розташованого на території вказаної автостанції приміщення опорного пункту поліції, раніше не знайомого громадянина ОСОБА_9 . Після перевірки особистих документів останнього і повідомлення ним про те, що він прямує з м. Донецька на заробітки до м. Києва, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному приміщенні разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який проводив огляд особистих речей ОСОБА_9 , переслідуючи охоплену єдиним з ОСОБА_8 , злочинним умислом мету одержання неправомірної вигоди шляхом вимагання, почав погрожувати ОСОБА_9 затриманням, притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП (порушення правил щодо карантину людей), ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України), ст. 204-2 КУпАП (порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї), подальшими штрафними санкціями у розмірі до 51 тис. грн. або адміністративним арештом на строк до 6 місяців. При цьому, ОСОБА_6 викликав до вказаного приміщення ОСОБА_7 , який продовжив погрожувати ОСОБА_9 , а сам на деякий час залишив приміщення опорного пункту поліції. Після повернення ОСОБА_6 до вказаного приміщення опорного пункту поліції з охопленою єдиним злочинним умислом ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , метою здійснення ефективного тиску на ОСОБА_9 та схилення останнього до надання вказаним працівникам поліції неправомірної вигоди ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_9 голосно наказав ОСОБА_6 готувати рапорт та відібрати у ОСОБА_9 письмові пояснення. На прохання ОСОБА_9 , щоб його відпустили бо він нічого неправомірного не вчиняв, вказав останньому на ОСОБА_6 , який повернувся, та повідомив, що ОСОБА_6 нібито інспектор та необхідно з ним «вирішувати», а сам залишив приміщення вказаного опорного пункту поліції. Вказаними діями працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_6 остаточно створили у ОСОБА_9 стійку уяву реалізації висловлених вищевказаними працівниками поліції погроз з метою примусового схилення (шляхом вимагання) ОСОБА_9 надати вищевказаним працівникам поліції неправомірну вигоду щоб не бути позбавленим свободи з надуманих останніми підстав та був вимушений погодитися надати вказаним працівникам поліції неправомірну вигоду, повідомивши ОСОБА_6 про наявні у нього грошові кошти в сумі 200 Євро. На це ОСОБА_6 повідомив, що питання суми вимагаємої ними неправомірної вигоди йому, крім присутнього під час вказаної розмови ОСОБА_8 , необхідно ще узгодити з іншими працівниками поліції, а саме з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які знаходились зовні поряд з вказаним приміщенням опорного пункту поліції та спостерігали за ходом розмови через відкриті у приміщення вхідні двері. Порадившись з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та повернувшись до приміщення, де перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію єдиного з працівником поліції ОСОБА_8 ,
спрямованого на вимагання і одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 злочинного умислу, з метою збільшення суми неправомірної вигоди, що вимагається, оскільки її необхідно було ділити між вищевказаними чотирма співучасниками, висловив ОСОБА_9 вимогу щодо зняття додаткових грошових коштів в розмірі 5000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_9 , на що останній, будучи під впливом погроз вказаних працівників поліції, був вимушений погодитися та у зв`язку з нестачею грошових коштів на власному картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АО КБ «Приватбанк», у присутності вказаних працівників поліції зателефонував своєму знайомому ОСОБА_10 , який о 05:49 перерахував ОСОБА_9 на вказаний банківський рахунок грошові кошти у сумі 4999 грн. через мобільний додаток «Приват24». Після цього ОСОБА_9 прослідував у присутності ОСОБА_5 до приміщення автовокзалу за вищевказаною адресою де з банкомату ОСОБА_11 зняв з власного карткового рахунку за 5 транзакцій готівкові кошти по 1000 грн. на загальну суму 5000 грн. та о 06:00 повернувся до приміщення вищевказаного опорного пункту поліції, де на нього чекав ОСОБА_8 , який вказав ОСОБА_9 на верхню шухляду наявного у приміщенні вказаного опорного пункту поліції письмового столу, в яку останній поклав обумовлену з ОСОБА_6 та узгоджену останнім з працівником поліції ОСОБА_8 суму грошових коштів, а саме 200 Євро та 5000 грн. Після вказаних дій ОСОБА_8 дозволив ОСОБА_9 забрати свої особисті речі та покинути приміщення вказаного опорного пункту поліції, після чого доведення свого спільного злочинного умислу до кінця одержання службовими особами правоохоронного органу неправомірної вигоди, шляхом вимагання, ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , розпорядились зазначеними грошовими коштами, розділивши їх між собою.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержані службовою особою, неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
30.09.2021 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Також, 30.09.2021 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду ОСОБА_1 від 27.09.2021 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 ;
В ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone сірого кольору Model A158, IMEI: НОМЕР_2 .
У зв`язку із тим, що вилучені речі можливо зберегли на собі сліди злочину, та містять інші дані, які будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 30.09.2021 вони визнані речовими доказами.
Зазначені виявлені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підозрюються у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке санкцією статті передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Щодо мети накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України:
Слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого майна, оскільки мається необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій з вилученим майном.
Вилучений мобільний телефон ОСОБА_7 є речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки на ньому можуть зберігатися відомості, щодо його телефонних з`єднань, повідомлень тощо, які можуть свідчити про його протиправну діяльність та попередню змову з іншими співробітниками поліції, яких вже повідомлено про підозру. Вказаний телефон також необхідний для проведення експертних досліджень. Крім того, у зв`язку з тим, що вилучений мобільний телефон є власністю ОСОБА_7 його також може бути конфісковано за вироком суду, в разі встановлення причетності останнього до вчиненого злочину.
Відповідно до вимог ч. 5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження маються достатні дані вважати, що вилучені речі мають відношення до кримінального провадження та їх повернення унеможливить досягти мети досудового розслідування, винні особи не понесуть покарання, а також враховуючи, що після повернення зазначених речей їх місце знаходження встановити буде неможливо, оскільки вони можуть бути знищені, втрачені, сховані, спотворені, а тому підлягають арешту.
Власником вилученого майна є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 .
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000109 від 06.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.09.2021 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_4 :
- мобільний телефон iPhone сірого кольору Model A158, IMEI: НОМЕР_2 .
Зазначені речові докази зберігати відповідно до діючого Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження до вирішення їх долі судом або прокурором.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити прокурору та слідчому.

Виконання ухвали суду доручити прокурору Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1