Провадження № 1-кс/344/5875/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000767 від 02.11.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000767 від 02.11.2020 року, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на майно: напівпричеп з д.н.з. НОМЕР_1 та вантажний автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 ; скасувати заборону користуватися та розпоряджатися напівпричепом з д.н.з. НОМЕР_1 та вантажним автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 .

В обгрунтування клопотання зазначив, що 18 березня 2021 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку напівпричепу з цистерною д.н.з. НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження № 0000767 від 02.11.2020 р.

На підставі вищевказаної ухвали був проведений обшук напівпричепу з д.н.з. НОМЕР_1 , а також, вийшовши за межі повноважень наданих ухвалою Івано-Франківського міського суду, слідчий провів обшук ще й вантажного автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 .

Як наслідок, був накладений арешт на напівпричіп з д.н.з. НОМЕР_1 , а також неправомірно, накладений арешт на вантажний автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті його власник ОСОБА_4 фактично позбавлений можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися власним майном.

Відразу після обшуку вказані транспортні засоби були повернуті власнику ОСОБА_4 .

Внаслідок накладення арешту на напівпричіп з д.н.з. НОМЕР_1 , а також на вантажний автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , фактично заблокована трудова діяльність ОСОБА_4 , який на підставі Договору оренди транспортного засобу від 12.07.2021 р., Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 15.01.2021 р. використовує вказаний транспортний засіб для здійснення господарської діяльності.

ОСОБА_4 також використовує вказаний транспортний засіб для надання послуг міжнародних перевезень (свідоцтво та договір на перевезення додається).

Окрім того, вже досить тривалий час органи досудового розслідування не скасовують арешт на напівпричіп з д.н.з. НОМЕР_1 , а також «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , та не проводять з ними будь-які слідчі дії.

Також, як на підставу для скасування арешту, в клопотанні зазначається, що арешт накладено незаконно, оскільки майно належить третій особі, а клопотання до суду було подано слідчим а не прокурором, як того вимагає стаття 64-2 КПК України.

Окрім того, звертає увагу суду на той факт, що на даний час усі арешти майна у рамках кримінального провадження № 0000767 від 02.11.2020 р. ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скасовані, та усі транспортні засоби повернуті власникам (ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 344/8780/21 від 07.06.2021 р., ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 344/11340/21 від 26.07.2021 р.).

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив їх задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Покликаючись на те, що в подальшому в арешті відпала потреба, оскільки слідчим не проводиться жодних процесуальних дій з напівпричепом з д.н.з. НОМЕР_1 та вантажним автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , а також наголошуючи на безпідставності накладеного арешту (у зв`язку з невідповідністю зазначених об`єктів критерію речових доказів у кримінальному провадженні), заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2021 року у кримінальному провадженні №0000767 від 02.11.2020 року було надано дозвіл на проведення обшуку напівпричепу з паливоцистерною д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації наступних речей, а саме: шлангів для перекачування нафтопродуктів та самих нафтопродуктів, які містяться в даному напівпричепі.

23.03.2021 року було проведено обшук у автомобілі «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 та автоцистерні, що встановлена на напівпричепі з д.н.з. НОМЕР_1 . За результатами обшуку, виявлено та вилучено товаро-транспортні накладні без зазначення дат, що свідчить про те що офіційні документи на перевезення вантажу створювалися для прикриття злочинної діяльності, без зазначення дати надання послуги, а відповідно не можливості відстеження контролюючими та правоохоронними органами факту надання послуг. Також у документах значаться відомості про замовника та вантажоодержувача ТОВ «Крентон Україна». У графі бухгалтер (відповідальна особа вантажовідправника) на у трьох примірниках містяться відомості про одну і туж особу, проте різні підписи, що вказує на використання документу який містить недостовірні відомості. При цьому також вилучено підшивку товаро транспортних накладних починаючи із серії 12ААЗ№443967 та закінчуючи серією 12ААЗ№443975. У зазначених бланках накладних наявні відтиски печаток ТОВ «Крентон Україна», що свідчить про подальшу перспективу вивезення викрадених нафтопродуктів, та обізнаність власників транспорту про злочинну діяльність, а відповідно дає підстави слідчому вважати про виконання певної чітко визначеної злочинної ролі з використанням зазначеного транспорту.

23.03.2021 року автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з автоцистерною, що встановлена на напівпричепі з д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовими доказами. Право власності на зазначені транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.03.2021 року накладено арешт на майно: автомобіль «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з автоцистерною, що встановлена на напівпричепі з д.н.з. НОМЕР_1 які вилучено 23.03.2021 під час обшуку, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 із забороною розпоряджатися вказаним майном та вчиняти реєстраційні дії, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 15.09.2021 року апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського від 29 березня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000767 від 02.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК - без змін.

В своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що твердження захисника-адвоката ОСОБА_3 про те, що слідчий є не уповноваженою особою для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, апеляційний суд визнає не слушними. При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2,4 ст.173КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що посилання заявника на необгрунтованість накладення арешту на майно було предметом розгляду апеляційної інстанції, а тому заявником не доведено, що арешт накладено необгрунтовано.

Окрім того, як вбачається з резолютивної частини ухвали Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2021 року «накладено арешт на майно із забороною розпоряджатися автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з автоцистерною, що встановлена на напівпричепі з д.н.з. НОМЕР_1 та вчиняти реєстраційні дії, до його скасування у встановленому КПК порядку», отже слідчий суддя не заборонив користуватися вказаним транспортним засобом, а тільки наклав заборону розпоряджатися вказаним майном.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя не приймає до уваги посилання заявника про те, що відпала потреба у арешті майна, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів.

Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що заявником не доведено обставин, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, вважаю, що підстав для задоволення клопотання не має.

На підставі ст.ст.170,174 КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1