11.10.2021 Справа № 756/8332/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8332/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.10.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005283 від 07.10.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганська, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має середню освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
07.10.2020 приблизно о 19:00 ОСОБА_3 зайшов до приміщення магазину одягу «LTB», розташованого на території ТРЦ «Дрім Таун 1» у м. Києві (просп. Оболонський, 1б), де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, цього ж дня та у тому ж місці близько 19:05 ОСОБА_3 шляхом вільного доступу таємно з корисливих мотивів з метою власного збагачення з торгової вітрини у торгівельному залі магазину одягу «LТВ» взяв чоловічі джинси ТМ Wem Article №:WEM-2-50005|1012 Waist:31 Lengtn: 34, Style Name: Magnus, після чого пішов до примірочної, де одягнув указані джинси на себе, а поверх них одягнув свої штани та, вийшовши з примірочної, пішов до виходу з магазину, однак, проходячи металеву рамку, спрацювала сигналізація та ОСОБА_3 був помічений працівницею магазину «LTB», яка, розуміючи протиправний характер дій ОСОБА_3 , почала кричати йому, щоб він повернув товар, а також почала кричати охороні та стороннім перехожим, щоб допомогли затримати ОСОБА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що такі його дії мають відкритий характер для інших осіб, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, почав тікати від працівниці магазину з викраденим майном, яка стала його переслідувати, однак свої дії до кінця не довів, оскільки, перебуваючи на першому поверсі ТРЦ «Дрім Таун 1» був затриманий охоронцем ТОВ «Топ Гард».

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_3 міг спричинити ФОП « ОСОБА_6 » збитки на загальну суму 1759,20 грн .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що він 07.10.2020 приблизно о 19:00, перебуваючи у торгівельній залі магазину одягу «LТВ», що знаходиться в ТРЦ «Дрім Таун 1» у м. Києві, взяв чоловічі джинси, пішов до примірочної, одягнув вказані джинси на себе, поверх них одягнув джинси в яких прийшов у магазин і пішов до виходу з магазину, однак спрацювала сигналізація та почали кричати продавці магазину, щоб він зупинився, після чого він, намагаючись втекти, побіг, однак був затриманий на виході з торгового центру.

Свою вину в учиненні інкримінованого незакінченого злочину визнав повністю та щиро розкаявся, зазначивши, що в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій, при цьому, просив суд урахувати, що має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, звернувши увагу суду на те, що він є фізичною особою-підприємцем, просив призначити покарання у виді штрафу з розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненому, враховуючи те, що останній не оспорює обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, а також процесуальних рішень щодо речових доказів у кримінальному провадженні та доказів на обгрунтування осудності обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на викладене, розгляд кримінального провадження проводився стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за обставин, коли останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання щире каяття відповідно до ст. 66 цього Кодексу та відсутність таких, що його обтяжують за ст. 67 КК України.

Зважив суд і на дані про особу винного, котрий має середню освіту, формально посередньо характеризується за місцем проживання, неодружений, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до відповіді від 12.10.2020 Комунального некомерційного підприємства «Київський міський психоневрологічний диспансер №3» під наглядом у лікаря-психіатра не знаходиться, однак відповідно до довідки від 28.02.2020 №901/370, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня «Психіатрія», ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі охорони здоров`я у період з 26.12.2019 по 11.01.2020 та перебував у центрі реабілітації стаціонарного типу Громадської організації «Молодіжне об`єднання здоровий шлях» у період з 01.02.2021 по 26.02.2021 відповідно до довідки від 05.05.2021 №05/05/2021-1. Окрім того, відповідно до даних, що містяться в довідці від 30.10.2020 №438166, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», ОСОБА_3 за даними облікової документації перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.04.2008 року з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни». Водночас, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 21.05.2021 №55, за результатами проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Київським міським центром судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 на день вчинення кримінального правопорушення та на день проведення експертизи не виявляв та не виявляє ознак хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. У зазначені періоди часу ОСОБА_3 виявляв та виявляє ознаки: Психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності з розладами особистості та поведінки і за своїм психічним станом в зазначені періоди часу міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не потребує застосування стосовно нього примусових заходів медичного характеру, що свідчить про його осудність.

Враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також мотиви вчинення злочину та причини, внаслідок яких його не було доведено до кінця відповідно до положень ст. 68 КК України в сукупності зі ставленням обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, а також з огляду на дані про особу останнього, та на те, що він вчинив незакінчений злочин, який відноситься до категорії нетяжких, зваживши на позицію прокурора в судових дебатах про вид і строк покарання та можливість виправлення обвинуваченого без реального його відбування з випробуванням, а також на позицію сторони захисту про призначення покарання у виді штрафу з розстрочкою виплати певними частинами строком до року, суд приходить до висновку про призначення винному основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, та не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу з огляду на те, що матеріали провадження не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного джерела доходу, оскільки долучена ОСОБА_3 роздруківка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої останній є фізичною особою-підприємцем не свідчить про фактичне здійснення ним підприємницької діяльності з отриманням від такої діяльності прибутку на даний момент.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 75 цього Кодексу в разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

З огляду на вищевказані обставини в сукупності, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього можливе без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом мінімального іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 369- 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

чоловічі джинси ТМ Wem Article №:WEM-2-50005|1012 Waist:31 Lengtn: 34, Style Name: Magnus, які передано представнику магазину на відповідальне зберігання, залишити потерпілому за належністю.

пластикову кліпсу білого кольору, паперову (картону) бірку на якій вказано модель та ціна товару, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому.

інформаційний носій-диск DVD+R 4.7 Gb 120 min, який долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1