Справа № 206/4725/21
Провадження № 1-кп/206/269/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2021 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 27 вересня 2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно працевлаштованого у ФОП « ОСОБА_4 » на посаді автомийника, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
26 вересня 2021 приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на території автомийки, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Кольська, 12А, зустрів раніше знайому неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також перебувала за вищезазначеною адресою.
Піт час спілкування між ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення неповнолітній ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення неповнолітній ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 в той же день та час, перебуваючи на території біля виходу з автомийки за вищевказаною адресою, підійшов до останньої з лівого боку та стоячи в положенні безпосередньої близькості один до одного, своєю лівою рукою схопив неповнолітню ОСОБА_5 за капюшон куртки, в яку вона була одягнена, та різко потягнув донизу, в той саме час, ОСОБА_3 лівою долонею своєї руки наніс неповнолітній ОСОБА_5 1 удар в область шиї з правої сторони. Після завданого удару неповнолітній потерпілій, ОСОБА_3 відійшов від неї. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв неповнолітній ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді двох внутрішньо-шкіряних крововиливів по правій бічній поверхні шиї від верхньої до нижньої третини та у середній третині.
Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Умисні дії ОСОБА_3 які виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 , надав письмову заяву, складену в присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінального проступку, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 також надала письмову заяву, складену в присутності представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , в якій вказала, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, а також вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.
У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, під наглядом лікаря-психіатра та в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не перебуває, за адресою мешкання відносно нього компрометуючих матеріалів не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан здоров`я обвинуваченого, його матеріальне становище, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Речові докази:
- DVD-R диск із записаним на ньому файлом, що має назву: «1» розширення avi, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000301.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1