печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі особи, що подала скаргу, ОСОБА_3 , та його захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою особи, відносно якої вирішено питання видачі (екстрадиції), ОСОБА_6 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_7 від 30 квітня 2021 року про видачу (екстрадицію) особи до Російської Федерації,

ВСТАНОВИВ:
08.06.2021 до провадження Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_7 від 30.04.2021 про видачу (екстрадицію) особи до Російської Федерації.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки наявні обставини, які виключають можливість видачі ОСОБА_6 запитуючій стороні.

Адвокат вказує, що запитуюча сторона не оформила запит у встановлений Конвенцією та іншими законодавчими актами порядку, оскільки складена неналежною мовою. Окрім того вказує, що ОСОБА_6 не підлягає видачі запитуваній стороні, оскільки строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплив, а також посилається на те, що у провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , що, на думку адвоката виключає можливість видачі (екстрадиції).

Згідно ст. 27 та ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, вимоги скарги підтримали в повному обсязі, та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, вказала на обґрунтованості винесеної постанови та безпідставності доводів скарги, з огляду на що просила відмовити у задоволенні вимог скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України під видачою особи (екстрадицією) слід розуміти видачу особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Тобто, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом.

Згідно ч. 1 ст. 590 цього Кодексу, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора 09.02.2018 отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про екстрадицію з України до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України доручено Київській обласній прокуратурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 КПК України отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Як зазначає прокурор, з матеріалів наданих російською стороною встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується в шахрайстві, поєднаному з умисним невиконанням договірних обов`язків перед ТОВ «Серпуховський м`ясопереробний комплекс» на суму 180 351 660 російських рублів, групою осіб за попередньою змовою.

27.03.2014 у відношенні ОСОБА_10 прийнято постанову про притягнення його в якості обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації. 27.03.2014 обвинувачений ОСОБА_10 оголошений у федеральний розшук. 22.08.2014 обвинувачений ОСОБА_10 оголошений в міжнародний розшук. 03.09.2014 у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 прийнято нову постанову про притягнення в якості обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 35 ч. 3 ст. 159.4 КК Російської Федерації. 03.10.2014 Тверським районним судом м. Москви у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 заочно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інкриміноване ОСОБА_9 правопорушення у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, строк покарання за яке передбачено понад 1 рік позбавлення волі, а відтак є екстрадиційним.

У своїй скарзі сторона захисту посилається на те, що оскільки запит про екстрадицію складений не українською, англійською або французькою мовами, він є таким, що суперечить міжнародним договорам України, Європейській конвенції про видачу правопорушників та ст. 589 КПК України.

Разом з цим вказані доводи не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Підставами для екстрадиції ОСОБА_9 є Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (далі Конвенція).

Відповідно до ст 4 Конвенції установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції.

Статтею 5 вказаної Конвенції визначено, що при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Відповідно до ст. 58 Конвенції вимога про видачу повинна містити: а) найменування запитуваної установи; б) опис фактичних обставин діяння і текст закону запитуючої Договірної Сторони, на підставі якого це діяння визнається злочином; в) прізвище, ім`я, по батькові особи, що підлягає видачі, її громадянство, місце проживання або перебування, по можливості опис зовнішності й інших відомостей про особу; г) зазначення розміру збитку, заподіяного злочином. 2. До вимоги про видачу для здійснення карного переслідування повинна бути прикладена засвідчена копія постанови про заключення під варту. 3. До вимоги про видачу для приведення вироку у виконання повинні бути прикладена засвідчена копія вироку з відміткою про набрання законної сили і текст положення карного закону, на підставі якого особа засуджена. Якщо засуджений уже відбув частину покарання, повідомляються також дані про це. 4. Вимоги про видачу і додані до нього документи складаються відповідно до положень статті 17.

Зі змісту ст. 17 вбачається, що у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою, а відтак вказані доводи захисту є неспроможними

Що стосується строків давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, то слідчий суддя відмічає, що ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Відповідно до частини 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника.

Слідчий суддя при вирішенні вказаного питання приймає доводи прокурора про те, що в ситуації умисними діями ОСОБА_9 у даному випадку є, зокрема, нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, що змусило слідчого оголосити його в розшук, а згодом в міжнародний розшук, оскільки ухилився від слідства та суду (постанова від 27.03.2014 про оголошення ОСОБА_9 в розшук, постанова про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук від 22.08.2014); зміна документів, які посвідчують особу (реєстрація на території України шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та отримав прізвище ОСОБА_13 ), а відтак підстави вважати, що строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності відсутні.

Щодо доводів сторони захисту про неможливість здійснення видачі (екстрадиції) ОСОБА_9 з огляду на наявність на розгляді у Оболонського районного суду міста Києва обвинувального акта щодо останнього, то як зазначив в судовому засіданні прокурор, ОСОБА_9 намагався набути громадянство України використовуючи недостовірні відомості та завідомо підроблені документи, за фактом чого СУ ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001110. Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_6 з метою уникнення переслідування правоохоронними органами Російської Федерації у травні 2014 року вчинив дії, спрямовані на отримання громадянства України, використовуючи при цьому завідомо підроблені документи. Так, 12.05.2014 на підставі наданих ОСОБА_6 документів, ГУ ДМС у м. Києві прийнято рішення про набуття останнім громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». За результатами досудового розслідування 27.11.2017 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001110 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України затверджено та скеровано до Оболонського районного суду міста Києва для розгляду. На даний час вказаний судовий розгляд триває.

Таким чином, прокурор вважає, що ОСОБА_10 усвідомлював, що в нього виник юридичний обов`язок постати перед слідством і судом, однак наведені факти свідчать, що він свідомо ухиляється від виконання такого обов`язку.

Екстрадиційною перевіркою також встановлено, що, згідно з інформацією Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області ОСОБА_9 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував.

За інформацією Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області встановлено, що 12.05.2014 ГУ ДМС України в м. Києві прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб внесено дані щодо актового запису про шлюб № 642, складеного 24.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який змінив прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_13 ». В архівних документах ЦМУ ДМС наявна інформація про прийняття у серпні 2017 року ГУ ДМС України в м. Києві рішення відповідно ст. 21 Закону України «Про громадянство України» про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 12.05.2014 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 не є громадянином України.

Згідно інформації наданої Російською Федерацією ОСОБА_10 документований 18.02.2003 ВВС Проспект Вернадського УВС по ЗАО м. Москва паспортом громадянина РФ серія НОМЕР_1 . Із заявою про вихід з громадянства Російської Федерації ОСОБА_10 не звертався.

Таким чином, підстави для відмови у видачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 35 ч. 3 ст. 159.4 КК Російської Федерації, відсутні.

Відповідно до ст. 592 КПК України після прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) центральний орган України може відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави у разі, якщо особа, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), притягається до кримінальної відповідальності або відбуває покарання у виді позбавлення чи обмеження волі за інший злочин на території України - до закінчення досудового розслідування або судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.

З огляду на викладене, вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на території України не є перешкодою для відмови у видачі (екстрадиції) ОСОБА_9 до Російської Федерації у розумінні ст. 589 КПК України, а можуть бути підставою для відстрочки у його видачі до Російської Федерації у зв`язку з притягненням останнього до кримінальної відповідальності на території України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - до закінчення досудового розслідування або судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

З огляду на викладене, станом на час прийняття начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_7 постанови від 30.04.2021 про видачу (екстрадицію) особи до Російської Федерації, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, з огляду на що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 392, 393, 532, 541, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1