Справа №642/1322/22
Провадження № 1-кс/642/697/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні за № 0001079 від 27.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту. В обґрунтування клопотання зазначив, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 грудня 2021 року до чергової частини ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа знаходячись поряд з буд. АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу заволоділа автомобілем «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, в кузові сірого кольору.
Відомості за даним фактом 27.12.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових № 0001079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитана в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що вказаний автомобіль їй придбав чоловік ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , але після смерті чоловіка 28.05.2021 автомобілем користується її син ОСОБА_4 , який в ході допиту його як свідка пояснив, що зазначений автомобіль він залишив біля під`їзду будинку АДРЕСА_1 близько 16:00 год. 26.12.2021, після того, як приїхав з роботи. 27.12.2021 о 08:00 він виявив відсутність свого автомобіля.
На даний час, відповідно до інформації з автоматизованої бази даних 1ПНГІ «Гарпун» автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у розшуку у зв`язку із незаконним заволодінням.
Крім того, відповідно до відомостей ІПНП НАІС Національної поліції, станом на 14.02.2022 автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, номер кузова - НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 07 серпня 2018 року на підставі договору №145/08/1 купівлі-продажу автомобіля.
Беручи до уваги вищевикладене, для встановлення обставин, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені та являтимуться доказовою базою по ньому, встановлення місцезнаходжень викраденого транспортного засобу, а також для унеможливлення реєстрації і перереєстрації викраденого транспортного засобу, реалізації складових части транспортного засобу, що мають ідентифікаційні номери (двигун, кузов, рама виникла необхідність в накладанні арешту на вказаний транспортний засіб, саме автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, номер кузова - НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.
Слідчий, власник майна до суду для розгляду клопотання не з`явились, надали клопотання про слухання справи без їх участі.
За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Так відповідно, майно про яке йдеться у клопотанні та на яке слідчий просить накласти арешт, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні та предметом злочину, тому на нього необхідно накласти арешт, так як є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказаний автомобіль має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, номер кузова - НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1