Справа № 943/1394/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/917/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 20.09.2021, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

встановила:
ухвалою Буського районного суду Львівської області від 20.09.2021 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнено. Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» на 60 діб, який починати рахувати з дня проголошення ухвали.

Строк дії ухвали становить з 20 вересня 2021 року до 18 листопада 2021 року включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 95 160 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Своє рішення, суддя мотивує тим, що два з кримінальних правопорушень в яких обвинувачується ОСОБА_6 є тяжкими, згідно ст. 12 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, звільнившись з місць позбавлення волі. Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що застава у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись з ухвалою судді захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Буського районного суду Львівської області від 20.09.2021 скасувати та зменшити розмір застави, визначений для нього, до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в повному обсязі забезпечить виконання ним покладених на нього обов`язків.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що суддя визначив розмір застави, що є неспівмірним з можливостями обвинуваченого та його родини, тому просить зменшити. Також зазначає, що ризики переховуватись від органу досудового слідства та суду, вчиняти нові злочини, впливати на потерпілих та свідків нічим не доведені в клопотанні прокурора.

Звертає увагу, що прокурором не наведено жодних обставин, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити ОСОБА_6 належну процесуальну поведінку.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та прописки, проживає в с. Циків, Золочівського р-н разом із дружиною, малолітньою дитиною та своїми батьками. Дружина перебуває на 7 місяці вагітності і потребує постійної допомоги чоловіка.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_6 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185,ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за одне з кримінальних правопорушень передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.

Судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак колегія суддів погоджується з міркуванням суду першої інстанції про те, що сукупність вищеперелічених відомостей про обвинуваченого є вагомою підставою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику вчинити інші кримінальні правопорушення і не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стосовно суми застави, то така визначена слідчим суддею з врахуванням вимог ст. 182 КПК України та з урахуванням обставин кримінального провадження та кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Інших, вагомих причин, для відмови у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту наведено не було.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 24, 392, 399, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 20.09.2021 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: