Справа № 333/6823/20
Провадження 1-кп/333/293/21
УХВАЛА

04 березня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.09.2020 року в денний час доби, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, знаходячись біля будинку №2 по вул. Олімпійській у м. Запоріжжі, діючи умисно, з метою задоволення особистих потреб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, у невстановленої під час досудового розслідування особи, незаконно придбав один згорток газети з речовиною зеленого кольору рослинного походження, де був зупинений працівниками поліції. Останні, цього дня у період часу з 14 год. 20 хв. по 14 год. 30 хв., вилучили у ОСОБА_5 вищевказаний згорток газети з вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 40,290 г в перерахунку на висушену речовину. Згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. канабіс віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця І, Список №1), який ОСОБА_5 зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 усно заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України та закриття відносно останнього кримінального провадження, оскільки обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, що підтверджується відповідною випискою із медичної карти амбулаторного хворого.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, повідомивши, що він дійсно добровільно звернувся до лікарні, так як мав наркотичну залежність і на цей час проходить курс лікування. Зверненням до лікарні він дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене. Свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України він визнає у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини справи.
Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання і вважав можливим закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 з вказаних підстав, оскільки стороною захисту надані належні докази того, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав курс лікування від наркоманії.
Суд, роз`яснивши ОСОБА_5 наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, переконався в добровільність його позиції.
Розглянувши клопотання сторони захисту, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , надані прокурором матеріали кримінального провадження, а також виписку із медичної карти амбулаторного хворого, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимогам ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до положень ч.2 ст.284 та ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє особу від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.20102 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК за дії, передбачені ч.1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
З метою з`ясування вказаних питань, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_5 , який повідомив, що він самостійно, за своєю ініціативою звернувся до лікаря, так як відчував, що йому необхідна медична допомога і у нього мається залежність від наркотичних засобів. Враховуючи, що він вже декілька разів лікувався від наркотичної залежності у наркологічному диспансері у м. Запоріжжі та це йому не допомогло, тому він вирішив звернутися до лікаря у м. Харків. Це звернення дійсно пов`язано із бажанням вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєне.
Згідно даних КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 з 2014 року неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, востаннє з 26.10.2020 року по 11.11.2020 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання ПАР, синдром залежності.
Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого, складеної лікарем-наркологом ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 звернувся добровільно, на цей час проходить курс лікування від наркоманії.
Отже, фактично у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 після скоєення кримінального правопорушення, пройшов курс лікування в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» та і на цей час ще проходить інший курс лікування від наркоманії. Звернувся у вказані лікувальні заклади добровільно, з дій обвинуваченого вбачається, що він дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Оскільки визначені кримінальним законом умови виконані, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту, а саме, звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали суду прийняти процесуальне рішення за заявленим захисником клопотанням не встановлено.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту складають 653 грн. 80 коп. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
За вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що у даному випадку суд звільняє ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриває кримінальне провадження без винесення обвинувального вироку, вважаю за необхідне вказані процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Судом встановлено, що постановою дізнавача Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 16.10.2020 року спецпакет №5272411 з канабісом був визнаний речовим доказом.
Відповідно до п.3 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується. Таким чином, вилучений наркотичний засіб підлягає знищенню.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. 44, ч.4 ст.309 КК України, ч.9 ст.100, 122, 124, ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288, ч.3 ст. 314, ст.ст. 350, 371, 372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України закрити.
ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.309 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів віднести за рахунок держави.
Речові докази:
- спецпакет №5272411 з каннабісом, що знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Відділу поліції №4 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області знищити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 05.03.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1