Провадження № 1-кп/947/198/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 року Київський районний суду м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю при секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000528 від 09.02.2019 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ (Іллічівськ), Одеська область, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей: доньку, 2013 року народження, доньку 2016 року народження та сина 2004 року народження, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

08.02.2019, приблизно о 22 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснював рух біля будинку №1 по вул. Інглезі в напрямку вул. Академіка Корольова в місті Одеса, зі швидкістю до 50 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «Зебра» Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), організованого на проїзній частині, біля будинку №1 по вул. Інглезі в Київському районі міста Одеса та який з`єднує тротуарну зону вул. Інглезі, ОСОБА_9 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

В цей час, по вказаному пішохідному переходу, в темпі швидкого кроку рухався пішохід ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вулиці Інглезі з ліва на право відносно руху, керованого ОСОБА_9 автомобіля.

При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку, ОСОБА_9 , не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, який переходить проїзну частину і для якого може бути створена перешкода чи небезпека для руху, не надав пішоходу ОСОБА_8 перевагу в русі, маючи технічну можливість уникнути події, допустив порушення вимог пунктів 1.4, 1.5, підпункт «б» п. 2.3, п. 18.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.4 кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок своїх дій, ОСОБА_9 , 08.02.2019, приблизно о 22 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_2 (PL) допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку, з ліва на право, за ходом руху керованого ОСОБА_9 автомобілю. В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_8 спричиненні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток; гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки.

Порушення вимог п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків

Таким чином, своїми діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України визнав, але в ході судового розгляду змін думку, щодо визнання вину у інкримінованому йому злочинні. В судовому засіданні пояснив, що він 08.02.2019 року о 22 годині 30 хвилин, рухався на автомобілі «Опель» р/н НОМЕР_1 приблизно зі швидкістю 40 км/г по вул. Інглезі з боку проспекту Небесної Сотні в сторону вул.. Академіка Корольова в м. Одесі. На нерегульованому пішохідному переході, який був не освітлений на момент події, швидко вийшла жінка, щоб уникнути наїзду зробив маневр вліво, а потім намагався вирівняти машину, тому як там був стовп. Зупинився вийшов з автомобіля, побачив жінку яка лежить на спині, в свідомості, викликав поліцію, швидку допомогу, автомобіль не пересував. Приїхали поліцейські відвезли на експертизу, за результатами був тверезий, після чого поїхали на місце ДТП склали схему, дав пояснення працівникам поліції. Наступного дня працівник поліції зателефонував йому і повідомив, що по факту ДТП матеріали внесені в ЄРДР, тому як потерпіла отримала тілесні ушкодження. Через де кілька днів зателефонував син потерпілої, сказав, що потрібно терміново гроші на лікування, він передав 250 доларів США сину, будь яких розписок не брав у нього, потім його дружина купляла ліки потерпілій. У зв`язку з тим, що підробляю в таксі часто проїжджаю по вул.. Інглезі і знаю про даний пішохідний перехід.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 08.02.2019 року після 10 години вечора вона переходила по пішохідному переходу по вул.. Інглезі зі сторони технікума на протилежну сторону до свого будинку, бачила автомобіль ОСОБА_9 , який рухався зі сторони проспекту Небесної Сотні в напрямку вул.. Академіка Корольова на великій швидкості, але знаходячись на перехідному переході розуміла, що встигає перейти дорогу, тому як більшу частину проїзної частини вже встигла перейти. Пішохідний перехід був освітлений вуличним світлом, інших транспортних засобів у той час на дорозі не було. Обвинувачений ОСОБА_9 надав на лікування 200 доларів США і більше ні чого не надавав, цивільний позов підтримує в повному обсязі.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він проводив огляд місця події, а саме ДТП, складав протокол та план схему місця події. Було допущено темничну помилку, водієм було пояснено події в дзеркальному вигляді і він помилково вказав в протоколі дзеркальний рух пішохода. Пішохід вірно рухався з ліво на право відносно автомобіля. Також він пояснив, що потерпіла не рухалася коли він приїхав на місце події, довідку про стан здоров`я потерпілої отримував.
В ході судового розгляду на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом дослідженні письмові докази, якими підтверджуються покази учасників кримінального правопорушення стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:
- витягом з ЄРДР за № 0000528 від 09.02.2019 року;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.02.2019 року з додатком схемою ДТП, з якого вбачається, що предметом огляд є ділянка дороги по вул.. Інглезі між проспект Небесної Сотні та вул.. Академіка Корольова в м. Одесі, позначений дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», освітлення міське електроосвітлення, суха проїзна частина, сліди гальмування відсутні на проїзній частині, автомобіль "Opel Vectra" р/н НОМЕР_2 (PL) має сліди стертого брудного покриття на правій частині капоту, передньому правому крилі;
- висновок щодо результатів медичного огляду від 09.02.2019 року;
- постанова про долучення та визнання речових доказів від 11.02.2019 року, з якої вбачається що автомобіль марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 , визнати речовими доказами по кримінальному провадженню за № 0000528 від 09.03.2019 року;

- розпискою ОСОБА_9 про отримання на відповідальне зберігання автомобіля марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 ;

- висновок експерта №19-829 від 04.03.2019 року по авто технічному дослідженню технічного стану систем керування і ходової частини автомобіля "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ходова частина, рульове керування й гальмова система автомобіля до моменту ДТП перебувала в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю.

- висновок експерта №19-964/965/966 від 04.03.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що оскільки на місці ДТП відсутні будь які критерії, що характеризують положення пішохода і автомобіля на проїзній частині дороги в момент їх контактної взаємодії, установити координати місця наїзду і яка була швидкість руху автомобіля марки «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 , у розглянутому випадку не представляється можливим. На автомобілі марки «Opel Vectra»р/н НОМЕР_2 (PL)будь яких ушкоджень і слідів, утворення яких було би характерно для утворення при контактуванні цього автомобіля з тілом людини (з пішоходом), по типу наїзду, не встановлене.

- висновком експерта №848 від 07.05.2019 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток; гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля і дорожнє покриття в умовах ДТП. Закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток, згідно з п.2.1.3 «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- висновком експерта № 19-2695 від 12.06.2019 року, з якого вбачається, що в розглянутих умовах настання події водій автомобіля марки «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 належним виконанням вимог пункту 18.1 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, перебувають у причинному зв`язку з настанням події.

В судових дебатах захисник ОСОБА_7 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступними підставами: під час руху по вул.. Інглезі в темну пору доби, вуличне освітлення на даній ділянці дороги було відсутнє, пішохід ОСОБА_8 вискочила на проїзну частину із-за стовпа в темному одязі з початку в темпі швидкого кроку, після чого почала рухатися повільніше, що унеможливлювало її завчасно побачити, обвинувачений вивернув кермо вліво. Відповідно до експертизи № 19-964/965/966 пошкоджень на транспортному засобі «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 не виявлено, будь яких інших утворень, які б вказували на контактування зазначеного автомобіля та пішохода ОСОБА_8 відсутні. Місця наїзду автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 (PL) на пішохода ОСОБА_8 взагалі не встановлено. Згідно висновку № 848 від 12.02.2019 року вказано, що пішохід ОСОБА_8 перетинала дорогу справа на ліво та отримала перелік травм, також гематому в області лівого стегна та лівого коліна, лівої гомілки, крім цього зазначено, що постраждала страждає на атеросклеротичний кардіо склероз. Зазначена хвороба та інші хвороби ОСОБА_8 є наслідком поєднаних явищ на протязі усього значного періоду часу. Показу свідка ОСОБА_10 взагалі сумнівні, тому як він під час допиту будучи стомленим чітко пояснював події складання протоколу, що помилково зазначив рух пішохода, тому як він у дзеркальному від ображенні склав схему з пояснень самого ОСОБА_9 , не проводив відео запису з місця подія, що доводить не відповідність інкримінованого злочину ОСОБА_9 . Будь які інші експертизи, щодо підтвердження винуватості ОСОБА_9 орган досудового розслідування не проводив. Крім того, враховуючи вищевикладене та заперечення на позовні вимоги потерпілої відмовити в цивільному позові потерпілій в повному обсязі.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свого захисника ОСОБА_7 в повному обсязі, додав що на момент начебто наїзду на пішохода ОСОБА_8 відвернув кермо в ліво, після чого бачив, що потерпіла лежить на проїзні частині, але самого контактування не бачив.

Аналізуючи промову захисника ОСОБА_7 в сукупності з матеріалами кримінального провадження та обставинами, які з`ясовані під час судових засідань з яками усі учасники судового провадження не оспорювались, суд приходить до висновку, що підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину відсутні та не знаходять свого підтвердження за наступними обставинами: в ході судового розгляду судом досліджений протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.02.2019 року та додаток план-схему до ДТП, який був підписаний обвинуваченим ОСОБА_9 , будь-які зауваження з його боку відсутні, на схемі відображено рух автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_1 з боку проспекту Небесної сотні у напрямку вул.. Академіка Корольова в м. Одесі, місця наїзду зі слів водія ОСОБА_9 , наявність знаків дорожнього знаку 5.35 «Пішохідний перехід» та рух пішохода через проїзну частину. В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 який пояснив, що під час складання схеми помилково не вірно вказав рух пішохода через проїзну частину по вул.. Інглезі, дані обставина підтверджується показами потерпілої ОСОБА_8 даними в судовому засіданні та поясненнями обвинуваченого ОСОБА_9 . Крім того дана обставина підтверджується, саме протоколом огляду місця ДТП в п. 12-1 зазначено, що транспортний засіб має сліди стертого брудного покриття на передній правій частині капоту, передньому правому крилі. Доводи захисника в частині відсутності на місці події освітлення, в повному обсязі спростовуються п. 10 протоколу огляду місця ДТП, зазначено, що подія відбулась в темну пору доби при наявності міського електроосвітлення. Місце контактування автомобіля «Opel Vectra» р/н НОМЕР_2 (PL) з пішоходом ОСОБА_8 на схемі ДТП вказано саме зі слів водія ОСОБА_9 , тому посилання захисника на відсутність контактування між автомобілем та пішоходом є хибним та не обґрунтованим.

Наявність у потерпілої ОСОБА_8 хронічних захворювань до ДТП будь яким чином не доводить тяжкість отриманих під час дорожньо-транспортної події тілесних ушкоджень, згідно з висновком експерта №848 від 07.05.2019 рокуз якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток; гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля і дорожнє покриття в умовах ДТП. Закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток, згідно з п.2.1.3 «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, суд обґрунтовано доходить до висновку, що отримані ушкодження ОСОБА_8 лежать в прямому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 08.02.2019 року під керуванням водія ОСОБА_9 .

Відповідно до приписів п. 18.1 Правил дорожнього руху водій для виконання вимоги зазначеного пункту обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він звільняє дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатнього для того, щоб звільнити дорогу, або ж зупинитися. Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, що знаходиться на пішохідному переході, незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість із метою «проскочити» перед пішоходом, який вступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку побігти, сповільнити хід) і передбачаючи можливий розвиток ситуації: якщо вірогідно, що рух пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - виключити такі ситуації, тобто дати дорогу пішоходові.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 показав, що він часто проїжджав на ділянці дороги по вул. Інглезі між вул. Академіка Корольова та проспект Небесної Сотні в м. Одесі йому достеменно відомо про наявність нерегульованого пішохідного переходу біля навчального закладу, намагаючись уникнути наїзду на пішохода вивернув кермо вліво.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо того, що пішохід сама скоїла ситуацію на проїзній частині і він фактично не здійснював наїзду на пішохода ОСОБА_8 , суд вважає безпідставною та необгрунтованою, оскільки відповідно до діючого законодавства України, кожен водій наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу повинен бути уважним та оцінити дії пішохода на пішохідному переході під час руху по ньому, всупереч вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху не прийняв завчасно усіх необхідних мір щодо зниження швидкості руху транспортного засобу тощо.
У відповідності до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Під час допиту свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, свідок надав покази, що допустив помилку в ввідображенні напрямку руху пішохода, у зв`язку з тим, що саме водій ОСОБА_9 в дзеркальному відображенні пояснював дорожньо-транспортну ситуацію, вимога захисника, що схема ДТП є не належним доказом, суд вважає безпідставною та не відповідає дійсності, тому як дана інформація була з`ясована в ході судового розгляду за участю всіх учасників кримінального провадження.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість протягом практично необмеженого періоду часу створював необхідні умови для виконання прокурором і захистом їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, захистом, так і потерпілою, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_9 є тяжким злочином.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, судом встановлено, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який не одружений, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимого,має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей: доньку, 2013 року народження, доньку 2016 року народження та сина 2004 року народження, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, думку потерпілої щодо призначення покарання, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючі ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.
У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_11 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 85 063 гривні 60 копійок та моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень, обґрунтування позову викладені в письмовому вигляді.
Потерпіла ОСОБА_12 в обґрунтування позову, посилається на положення ст. 22 ч. 1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України, що в наслідок ДТП їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:закрита черепно-мозкова травма до складу якої входять: забій м`яких тканин потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу, вогнища забоїв правої лобної та скроневих часток; гематома в області лівого стегна, області колінного суглобу та лівої гомілки. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла ОСОБА_8 проходила стаціонарне лікування в МКЛ №1 у період з 08.02.2019 року по 04.03.2019 рік, та зазначила, що в результаті порушення її права на життя стали матеріальні збитки, які вона понесла в розмірі 12 063 гривні 60 копійок. Також після дорожньо-транспортної пригоди вона потребує в подальшому пройдення курсу реабілітації у санаторії, який необхідно буде пройти декілька разів. Курс лікування коштує 21 000 гривень, за декілька курсів лікування у санаторії становить 63 000 гривень. Крім того, в подальшому потерпіла ОСОБА_12 розраховує понести витрати у розмірі 10 000 гривень, на проходження медичних обстежень в лікарнях та витрати у майбутньому на медичні препарати. Загальна сукупність матеріальних збитків спричинених обвинуваченим ОСОБА_9 складає 85 063 гривні 60 коп.
Протягом судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди в загальному розмірі 88 758 гривень 40 копійок, та моральної шкоди у розмірі 110 000 гривень, та судові витрати, які позивач поніс та очікує понести становить 2700 гривень, з підстав викладених в письмовій заяві.
Обвинувачений ОСОБА_9 надав до суду відзив на цивільний позов поданий потерпілою ОСОБА_8 , в якому зазначив, що цивільний позов потерпілої не підлягає задоволенню в повному обсязі, як не обґрунтований та не доведений, з підстав викладених в письмовому запереченні. Так, відповідно до поліса № АМ/9045849 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.11.2018 року, його цивільно правова відповідальність, як водія автомобіля марки «Opel Vectra», була застрахована перед третіми особами на випадок заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого під час ДТП у АТ «СГ «ТАС». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 гривень. Одразу після ДТП він звернувся до своєї страхової компанії АТ «СГ «ТАС», та повідомив, що 08.02.2019 року сталося ДТП. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Обговорюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 про необхідність стягнення матеріальної та моральної шкоди з страхової компанії АТ «СГ «ТАС», суд не вбачає підстав для стягнення шкоди зі страховика, оскільки за цивільним страхової компанії АТ «СГ «ТАС» не було залучено в якості співвідповідача, та позивач із позовною заявою до страховика не звертався, а звернулася із вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до заподіювача шкоди, а саме: обвинуваченого ОСОБА_9 який є належним відповідачем. Зазначений висновок ґрунтується на вимогах закону та правових позиціях з цього питання Верховного Суду України, яким у постанові від 20 січня 2016 року за результатами розгляду справи № 6-2808цс15, зроблено правовий висновок про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. При цьому, як прямо зазначено у згаданій постанові Верховного Суду України, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди,застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Враховуючи відсутність клопотань про залучення у якості співвідповідача страховика з боку потерпілої ОСОБА_8 , яка скористалася своїм абсолютним правом на звернення з вимогою про відшкодування шкоди її заподіювачем, суд позбавлений можливості самостійно залучити страхову компанію у якості відповідача за цивільним позовом.
Вирішуючи питання про цивільні позови, суд зазначає, що відповідно до положень, викладених в частинах 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди з урахування збільшення позовних вимог в загальному розмірі 88 758 гривень 40 копійок на користь потерпілої ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що розгляд справи здійснюється лише на підставі доказів, наданих сторонами відповідно до принципу диспозитивності та не допускається розгляд справи поза межами заявлених позовних вимог.
Всупереч наведеним положенням закону, потерпілою не було надано належних доказів, які б обґрунтовували заявлений розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином. Так, потерпіла зазначила, що в результаті порушення її права на життя стали матеріальні збитки, які вона понесла в розмірі 12 063 гривні 60 копійок, але зазначена сума не підтверджена належними доказами. Це ж стосується і витрат на придбання ліків та медикаментів. Додаючи до цивільного позову копії чеків про придбання лікарських засобів, потерпілою не було надано відповідне призначення лікаря, з якого можна б було зробити висновок про те, що саме ті препарати, які зазначені в чеках, призначались лікарем у зв`язку із отриманими потерпілою тілесних ушкоджень. Крім цього, більша частина наданих суду копій чеків нечитабельна, що взагалі не дає можливості їх дослідити. При цьому, суд враховує позицію обвинуваченого зазначену в його запереченнях на позовну заяву потерпілої ОСОБА_8 , який звертав увагу суду на те, що в переліку придбаних препаратів потерпілою наявні медичні препарати, спрямовані на лікування інших хвороб, не пов`язаних із отриманими потерпілою тілесних ушкоджень в наслідок ДТП. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити потерпілій ОСОБА_8 у задоволенні позову в цій частині у зв`язку із відсутністю належних доказів обґрунтованості понесених витрат на лікування.
Що стосується витрат, які потерпіла ОСОБА_8 має понести у зв`язку із проходженням в подальшому декілька разів санаторне лікування у загальному розмірі 63 000 гривень та витрати у майбутньому, які можливо потерпіла витратить на проходження медичних обстежень та придбання ліків у загальному розмірі 10 000 гривень, суд враховує, що зазначені витрати потерпілою ОСОБА_8 ще не були фактично понесені, а мають бути понесені у майбутньому, у зв`язку з чим, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині.
Що стосується заявлених позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 щодо відшкодування судових витрат в розмірі 2 700 гривень, суд враховує, що до позовної заяви жодних документів, які б підтверджували факт понесення потерпілою витрат на консультацію з юристом, складання процесуальних документів в розмірі 2 000 гривень, та транспортні витрати у розмірі 500 гривень, витрати на відправлення кореспонденції у розмірі 200 гривень, до позову не додано, у тому числі акту виконаних робіт та перелік робіт, які були виконані адвокатом, а також квитанції про сплату винагороди адвокату за виконані роботи. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування судових витрат, у зв`язку із відсутністю належних доказів понесення вказаних витрат потерпілою.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 110 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.
В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 зазнала душевних страждань, які полягали в тому, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона пережила емоційний стрес, пов`язаний з відчуттям тривоги, розпачу, стресу, порушенням звичайних життєвих зв`язків, необхідністю звернення до лікарів.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини.
Вимоги позову, на думку суду, є обґрунтованими, такими, що випливають з емоційних переживань потерпілої у зв`язку з протиправним ушкодженням її здоров`я, яке (ушкодження) характеризується суттєвими обмеженнями в реалізації рухових здібностей та містить ризики для повноцінної життєдіяльності особи.
Також, суд до уваги і вік потерпілої, яка є особою похилого віку, непрацездатною і не працевлаштованою, страждає хронічними серцево-судинними захворюваннями, що у сукупності посилює глибину переживань потерпілої та свідчить про певні труднощі в поновленні звичного способу життя і можливості підтримувати власну життєдіяльність на гідному рівні в подальшому.
Враховує суд у відповідності до ст. 1193 ЦК України і майновий стан обвинуваченого, у якого на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей та дружина; його не працевлаштованість.
У зв`язку з викладеним суд вважає, що сума у 55 000 грн. у відшкодування моральних страждань потерпілої, які належить стягнути на її користь з цивільного відповідача, є такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, а також є домірною глибині емоційних страждань потерпілої і майновому стану обвинуваченого ОСОБА_9 .
Також, в кримінальному провадженні Одеською місцевою прокуратурою №1 в інтересах КУ «Міська Клінічна лікарня №1» подано цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування збитків понесених на стаціонарному лікуванні потерпілої ОСОБА_8 у розмірі 12 096 гривень.

Суд вважає, що зазначений цивільний позов Одеською місцевою прокуратурою №1 в інтересах КУ «Міська Клінічна лікарня №1», підлягає задоволенню у повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, та був визнаний обвинуваченим ОСОБА_9 .
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128-129, 349, 370-374,392- 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_9 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 88 758 гривень 40 копійок, та щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 700 гривень, залишити без задоволення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 110 000 гривень, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , моральну шкоду у розмірі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі комунальної установи КУ «Міська клінічна лікарня № 1» (м. Одеса, р/р 2476, код ЄДРПОУ 1998986, МФО 828011, Банк ГУДКСУ в Одеській області) суму 12096 (дванадцять тисяч дев`яносто шість) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави за проведення автотехнічної експертизи щодо технічного стану автомобіля, витрати у розмірі 1 430 гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави за проведення транспортно трасологічної експертизи, витрати у розмірі 2 860 гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави за проведення авто технічної експертизи за обставинами ДТП , витрати у розмірі 1570 гривень.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 12.02.2019 року на автомобіль марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 .

Речовий доказ: автомобіль марки "Opel Vectra" р/н НОМЕР_1 , повернути власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1