БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/763/20
Провадження № 1-в/730/18/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. м. Борзна
Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання старшого інспектора Борзнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, яке відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року було скасовано, а засудженого направлено для відбуття покарання, 20.09.2019 року звільненого за відбуттям строку покарання, судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року старший інспектор Борзнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 .

Вказане подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

Згідно до ст.76 КК України на нього було покладено такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

У подальшому ОСОБА_5 був поставлений на облік 03.12.2020 року.

23.02.2021 р. засуджений не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних на те причин. В зв`язку з цим 24.02.2021 р. йому було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 02.03.2021 р. для з`ясування причин його неявки на реєстрацію. За даним викликом засуджений з`явився та повідомив, що він був у Києві на заробітках, працював неофіційно.

19.04.2021 року на адресу органу пробації надійшли відомості з сектору поліцейської діяльності про те, що ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності.

Так, 10 січня 2021 року гр. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч. 2 КУпАП та до нього застосовано стягнення у виді штрафу 51 грн.

29 січня 2021 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч. 3 КУпАП та до нього застосовано стягнення у виді штрафу 136 грн.

02 лютого 2021 року гр. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 175 прим 1 ч. 1 КУпАП та до нього застосовано стягнення у виді попередження.

15 лютого 2021 року гр. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за за ст. 175 прим 1 ч. 2 КУпАП та до нього застосовано стягнення у виді штрафу 170 грн.

За місцем проживання засуджений характеризується посередньо.

Іспитовий строк станом на 18 травня 2021 року не закінчився.

Враховуючи вищевикладене, просить подання задовольнити.

Представник Борзнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області в судовому засіданні внесене подання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного подання Борзнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Зазначив, що все у поданні викладено вірно, він дійсно порушив встановлені судом обов`язки, оскільки перебував у м. Києві на заробітках. Розуміє, що порушив покладені на нього судом обов`язки. Розуміє, що вказані ним причини неявки не є поважними, оскільки підтвердити поважність він не може, бо працював неофіційно. Зазначив, що про свою неявку повідомляв інспектора пробації у телефонному режимі, що інспектором не заперечувалося у судовому засіданні, однак не встиг на відмітку. Просить відмовити у поданні, зазначив, що зробив для себе висновки та більше такого не повторить. Обіцяє більше не порушувати встановлені судом обов`язки.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

А, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про пробацію» суб`єкти пробації зобов`язані: виконувати встановлені законом та покладені на них рішенням суду обов`язки; не вчиняти правопорушень; виконувати законні вимоги персоналу органу пробації; надавати достовірну інформацію персоналу органу пробації.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 138 КПК України передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Так, причину неявки, засуджений пояснив передумовами, регламентованими п. 8 ч. 1 ст. 138 КПК, зазначив, що він був на підробітках у м. Києві. Критично оцінює свою поведінку, однак зазначає, що йому потрібні гроші на життя, а підробити він може зараз лише у м. Києві, оскільки роботу знайти дуже важко.

Відповідно, у розумінні ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України, на цей час, відсутні передумови для висновку про умисне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а не базуватися на припущеннях.

На думку суду, вказана неявка засудженого не може розглядатися, сама по собі, як формулювання того, що засуджений не виконує обов`язки, встановлені судом.

Така неявка може розглядатися як випадковість, однак не як невиконання обов`язків.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Судом враховується, що 23.02.2021 р. року це була єдина неявка засудженого для реєстрації, однак він з`явився за викликом до районного сектору та надав пояснення з приводу неявки.

ОСОБА_5 хоча формально й порушив покладені на нього обов`язки, оскільки не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації без поважних причин, однак розкаявся у вчиненому, зробив для себе висновки.

Притягнення до адмінвідповідальності суд не розцінює як суттєве порушення умов та порядку відбування покарання, враховуючи статті, за якими було притягнуто останнього, а також власного осуду засудженим та обіцянкою більше не порушувати встановлені законом правила поведінки.

Отже, суд не знаходить доказів злісного ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених вироком суду, і вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

На думку суду, скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання за викладених обставин не буде сприяти досягненню основної мети покарання виправленню засудженого.

У даному конкретному випадку, суд вважає за можливе дати засудженому черговий шанс на виправлення та роз`яснити, що подальша така поведінка може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням.

Суд вчергове роз`яснює засудженому, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки судом та попереджає, що систематичні правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, невиконання обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, буде свідчити про небажання стати на шлях виправлення, що в кінцевому рахунку стане підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання призначеного судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.ст. 34, 166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні подання старшого інспектора Борзнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1