Провадження № 11-кп/824/1408/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим,
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 345, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 294, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 345 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останніх, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.04.2020 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, врахував дані про їх особу, а саме те, що вони є раніше судимими за вчинення різних злочинів, в тому числі проти життя і здоров`я особи, а на даний час обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема і особливо тяжкого, яке, згідно обвинувачення, було вчинено організованою групою на території Київського СІЗО, тобто режимного об`єкту, та пов`язане з погрозою вбивством, насильством щодо працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та створює реальні ризики як щодо їх можливості за першої нагоди переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Шевченківський районний суд м. Києва не був утворений у законний спосіб, у зв`язку з чим не має повноважень для розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції в ухвалі не посилався докази, які свідчать про існування ризиків та не звернув уваги на ті обставини, що повідомлення про підозру побудоване фактично на показаннях близьких родичів, які нічого не підтверджують.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу та ухвалити судове рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки постановлене без об`єктивно з`ясованих обставин, без підтвердження їх належними доказами, без дослідження доказів під час судового розгляду, без оцінки доказів відповідно до ст.94 КПК України, без наведення належних і достатніх мотивів його ухвалення. Вважає, що суд, діючи на порушення вимог ст.194 КПК України, безпідставно та незаконно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, при цьому проігнорував практику ЄСПЛ. Підкреслює, що суд діяв у свавільний спосіб та порушив право на захист обвинуваченого, оскільки всупереч вимогам ст.ст.20, 42, 46 КПК України позбавив захисника можливості здійснювати захист, а саме ознайомитися з клопотанням про тримання під вартою і доданими до нього матеріалами, підзахисному не надано можливості конфіденційного спілкування з захисником, повністю проігноровано всі клопотання сторони захисту. Також вказує, що прокурор не довів, що існує хоча б один із ризиків у розумінні ч.1 ст.177 КПК України, а засудження вироком Оболонського районного суду м. Києва не є підтвердженням наявності вказаних ризиків, а судом першої інстанції, в порушення вимог ст.178 КПК України, не здійснено оцінку всіх обставин в сукупності, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Також захисником вказується на те, що суд діяв у незаконний спосіб, оскільки кримінальне провадження підлягало закриттю у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а обвинувальний акт складений з порушенням ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його з-під варти або обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою. Вважає, ухвалу про продовження строку тримання під вартою незаконною і неправомірною, такою, що прийнята з порушенням його прав на захист та з істотними порушеннями вимог КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він був позбавлений можливості ознайомитися з технічними записами, на які сторона обвинувачення посилається як на докази в клопотанні, що позбавило його можливості належним чином підготуватися до судового розгляду. Також вказує, що йому було призначено нового захисника ОСОБА_17 , з якою ним було укладено договір, однак, їм не було забезпечено конфіденційного побачення, що беззаперечно є порушенням права на захист, не було надано час стороні захисту для належного ознайомлення з матеріалами клопотання, копію клопотання про продовження строку тримання під вартою не було надано захиснику, його виступ стосовно поданого клопотання суддя обмежила в часі. Звертає увагу на те, що судом в оскаржуваному рішенні не зазначено посилання на докази, які б свідчили, про те, що він причетний до вчинення кримінальних правопорушень, належним чином не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання про продовження строку запобіжного заходу не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відсутні посилання на докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свої доводи, а ризики зазначені в ньому не відповідають дійсності.

Прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_18 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року залишити без змін.

Сторони кримінального провадження в судове засідання по розгляду апеляційних скарг не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлені, клопотань про відкладення розгляду до суду не надійшло.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд апеляційних скарг, поданих у його інтересах, без його участі, оскільки йому змінений запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт і він не з`явитися в судове засідання у зв`язку з віддаленістю його місця проживання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою,постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, коли прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Клопотань від учасників судового провадження про розгляд апеляційних скарг за їх участю в судовому засіданні 22.06.2021 року не надійшло, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд за відсутності сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд визнав, що підстави для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченимипроцесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобігти ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України на даній стадії судового розгляду.

Недоліки клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що було надано прокурором на розгляд суду, на які вказано в апеляційних скаргах, за умови наявності обвинувального акту, не є визначальними і такими, що можуть вплинути на правильність судового рішення.

Доводи апеляційних скарг про те, що зміст обвинувального акту є суперечливим, а докази, відкриті стороні захисту у порядку ст.290 КПК України, не підтверджують винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинувачених під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

Є також безпідставними твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що Шевченківський районний суд м. Києва не має повноважень для розгляду кримінального провадження, оскільки докази його незаконного утворення відсутні.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

На думку колегії суддів, на стадію судового розгляду кримінального провадження вимоги ч.2 ст.177 КПК України про необхідність з`ясування при продовженні строку тримання під вартою наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення не поширюються, оскільки зазначеним особам вже висунуте обвинувачення, яке має іншу правову природу.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинувачених під вартою та продовжив раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: