н/п 1-кс/953/7028/21
УХВАЛА
"20" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
До судового засідання власник майна не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явились, подали заяву, в якій проти задоволення клопотання не заперечували, просили справу розглянути за своєї відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
17.05.2021 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладений арешт на майно, вилучене при обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-27).
Вищевказане майно оглянуте слідчим, що вбачається з протоколу огляду предметів та документів від 25.03.2021 (а.с.27-47).
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає процесуального механізму скасування арешту майна після закриття слідчим кримінального провадження та закінчення досудового розслідування. У слідчого судді відсутні повноваження вирішувати питання про скасування арешту майна після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Втім, 30.06.2020 Велика Палата Верховного Суду у справі № 727/2878/19 відступила від власного правового висновку щодо юрисдикції спору про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальному провадженні, визначивши, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012р. та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням викладеного, зважаючи на закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що засіб забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність, а тому клопотання підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 107,174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2021 на майно, вилучене при обшуку за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 44, - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: