УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року

м. Київ
справа № 428/11288/17
провадження № 51-1521ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, які постановлені в кримінальному провадженні, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2017 року за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Суть питання
За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 5 років та обмеження волі за ч. 1 ст. 162 КК України на строк на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вищевказаним попереднім вироком у виді 6 місяців позбавлення волі, і остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 25 лютого 2021 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями місцевого і апеляційного судів ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, як можливо зрозуміти з її змісту, він просив витребувати матеріали кримінального провадження стосовно нього для ознайомлення та написання доводів касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з доповненнями до касаційної скарги, які можна вважати касаційною скаргою.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК України, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу засудженого без руху, Верховний Суд в ухвалі від 25 березня 2021 року встановив, що скарга подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України. Згідно з п. 4 цієї статті в касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Засудженому було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на його думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, перевіривши повторно подану засудженим касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що він указані в ухвалі касаційного суду від 27 квітня 2020 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК України знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.
Однак у повторно поданій засудженим скарзі він лише в загальних фразах зазначив, що суди ігнорували його заяви та клопотання, не допитали основних свідків у справі, неправильно оцінили докази, оскільки свою вину він не визнав, а докази у справі не підтверджують його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, на підставі чого просив його виправдати.
Проте жодної конкретизації цих тверджень у касаційній скарзі не міститься, зокрема, засуджений не зазначає які саме заяви та клопотання суди не розглянули та чому ці клопотання мали істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, не указує яких саме свідків суди не допитали і яке значення мають їх показання тощо. Таким чином, у касаційній скарзі відсутнє обґрунтування тверджень засудженого про допущені судами порушення вимог КПК України.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3