Провадження № 11-сс/811/1435/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2020 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження,
з участю заявника ОСОБА_6 ,
його представника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.384 КК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу про направлення матеріалів кримінального провадження за №0000147 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, для проведення досудового розслідування.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні його скарги, покликався, зокрема, на завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_9 , надані останнім у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000027, 0000147, а також протиправно закрите кримінальне провадження №0000027
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 покликається на те, що копію оскаржуваного рішення він отримав 09 грудня 2020 року.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що ОСОБА_6 отримав копію прийнятої слідчим суддею ухвали 09 грудня 2020 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
Як встановлено апеляційним судом, слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 23.08.2019, за заявою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 10.07.2019 року зазначив, що заступником начальника Козівського ВП ГУ НП в Тернопільській області начальником слідчого відділу ОСОБА_9 в ході одночасного допиту 02.06.2017 року у кримінальному провадженні №0000027 від 11.04.2016 надано завідомо неправдиві показання, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.384 КК України. Зокрема, на його переконання, в протоколі одночасного допиту від 02 червня 2017 року покликання свідка ОСОБА_9 на достатність зібраних доказів показань свідків, потерпілого, слідчих експериментів та висновків СМЕ не відповідають дійсності, та суттєво суперечать показанням свідка ОСОБА_10 .
У ході досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_6 , начальника Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 , заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області, ОСОБА_11 .
Так, допитаний начальник Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 показав, що під час перебування на посаді старшого слідчого СУ УМВС України в Тернопільській області здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР №0000674 від 19.11.2014 року. З приводу розслідування вказаного кримінального провадження, відповідаючи на запитання щодо дачі показань в межах кримінального провадження №0000027 від 11.04.2016 року та їх правдивості, пояснив, що 13 лютого 2015 року йому було доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000674 від 19.11.2014 року, за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченої о ч.1 ст. 125 КК України. В той же день воно було прийнято ним до провадження.
В ході проведення досудового розслідування було зібрано достатні докази про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили відносно потерпілого ОСОБА_12 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Також, в ході досудового розслідування ним було встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, та повідомлення про підозру ОСОБА_15 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.
За наслідками проведеного досудового розслідування складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_14 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України.
Отже, надані при одночасному допиті 02.06.2017 року заступником начальника Козівського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 покази підтверджуються вчиненим ним раніше діями з приводу підозри та обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.125 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Львові, ОСОБА_16 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 11.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 372 КК України (Притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності) за заявою ОСОБА_6 відносно слідчого ОСОБА_9
27 січня 2020 року кримінальне провадження №0000027 від 11.04.2016 закрите у зв`язку із відсутністю в діях старшого слідчого СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 та службових осіб прокуратури Тернопільської області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.372 КК України. Постанова слідчого ОСОБА_16 оскаржувалась ОСОБА_6 до Личаківського районного суду міста Львова, та відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2020 року в задоволенні скарги відмовлено.
Отже твердження ОСОБА_6 щодо притягнення його як завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розслідування кримінального провадження №0000027 від 11.04.2016.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні поданої скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим проведені усі необхідні та можливі слідчі дії, та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях працівника Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
Частина 1 ст.384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Під час досудового розслідування слідчий, провівши необхідні слідчі дії, встановив відсутність у діях працівника Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, за кримінально-правовою кваліфікацією якої було внесено відомості до ЄРДР, а саме у ході досудового розслідування не здобуто доказів надання ним завідомо неправдивих показань.
Висновок слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, викладений в оскаржуваній постанові від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у ході досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, а тому підстав для її скасування та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.384 КК України, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4