ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/201/21
Провадження № 1-кп/210/367/21

"17" лютого 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного 22 грудня 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001307 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, без освіти, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, проживає : АДРЕСА_1 , на теперішній час є слідчо-арештованим та перебуває в умовах УВП №3 міста Кривого Рогу, раніше судимий:
07.02.2019 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області а ст.ст.185 ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 ч.1 КК України, до покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування основного покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки;
27.11.2020 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України поглинуто менш суворе покарання призначене вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та призначено покарання у вигляді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 02 (два) роки, з покладанням обов`язків за ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи неодноразово засудженим за вчиненням корисливих злочинів, зокрема 27.11.2020 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, із покаранням у вигляді 2 років випробувального терміну, однак ОСОБА_4 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

22.12.2020 приблизно о 18.00 годин ОСОБА_4 маючи раніше виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, перебував по АДРЕСА_2 , де з метою реалізації злочинного наміру, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого, шляхом пошкодження вікна проник у середину житлового будинку, де ОСОБА_4 в момент підшукання матеріальних цінностей для викрадення, був викритий потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Одразу після чого, ОСОБА_4 , маючи раптово виниклий злочинний умисел на повторне незаконне збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжуючи перебувати у приміщенні будинку, відкрито шляхом ривку з правої руки потерпілої, вихопив належний їй мобільний телефон «NOKIA» моделі «105» чорного кольору імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 .

В результаті чого, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим реалізував злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно та з викраденим майном, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, та обернув викрадене майно на свою користь, тим самим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи №2023 від 24.12.2020 становить 275 гривень.

За вказаним епізодом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з прокиненням у житло, вчинений повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що у 20-х числах грудня 2020 року увечорі перебував на вулиці Волзька. Проходячи вздовж одного з будинків приватного сектору, побачив будинок, який здавався йому заброшеним, і він вважав, що там ніхто не проживає. В будинку було вибито вікно, яке було закрито поліетиленовою плівкою. Він зайшов до подвір"я, потім проник до будинку, з метою щось знайти та забрати собі. В одній кімнаті він нічого не знайшов. Коли він зайшов до другої кімнати, там сиділа бабуся з телефоном в руках, яка комусь дзвонила і кричала " ОСОБА_7 , допоможи, хтось проник до хати". Він забрав телефон з її рук, щоб вона нікому не дзвонила. Телефон Нокіа, не сенсорний. Потім пішов з будинку, хотів залишити телефон, так як він не мав цінності, однак викинув свій. Коли він вийшов вже з подвір"я, його наздогнав сусід , який його затримав, однак він сказав, що все повернув. Але телефон бабусі був у нього, тому він віддав його, оскільки вже викликали поліцію та зібрались сусіди.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засідання заявив клопотання про огляд диску на якому зафіксовано допит потерпілої ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник кожен окремо не заперечували.
Суд вислухавши думку сторін, враховуючи похилий вік потерпілої ОСОБА_6 , а також те, що сторони не наполягають на допиті останньої в судовому засіданні, постановив оглянути оптичний диск на якому зафіксовано покази потерпілої в порядку ч. 1 ст. 225 КПК України.
Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його вина підтверджується показаннями потерпілої та зібраними по справі письмовими доказами.
Згідно з показань потерпілої ОСОБА_6 , яка дала свідчення в порядку ч. 1 ст. 225 КПК України у присутності обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_8 , вбачається, що 22.12.2020 протягом усього дня вона перебувала вдома, приблизно о 18.00 годині почула із сусідньої кімнати звук, схожий на те як нібито щось ламають, при цьому вказаний звук лунав з боку вікна сусіднього зального приміщення будинку. Вона злякалась і хотіла зателефонувати своєму сусіду ОСОБА_7 , щоб він прийшов на допомогу. Однак тримаючи свій мобільний телефон у правій руці, тільки-но здійснила виклик, до неї із зального приміщення з переду підійшов раніше їй візуально знайомий чоловік, ромської зовнішності.
Після того як вона його побачила, то закричала, а він в той же час з її правої руки вихопив мобільний телефон, та поклав його собі у кишеню куртки. В той момент вона почала кричати на нього, щоб він віддав її телефон, який забрав собі. Потім той чоловік у її присутності підійшов до обігрівача, який знаходився поряд з потерпілою у кімнаті та почав його смикати за шнур, щоб відірвати. Тоді вказаний чоловік почав тікати та вибіг через вхідні двері житлового будинку. В той час вона пішла в слід за ним та дійшовши, вийшовши на вулицю, дійшовши до паркану, потерпіла побачила ОСОБА_7 , який тримав чоловіка, який заліза до неї додому. Також ОСОБА_7 наказав тому чоловікові віддати її мобільний телефон, що він і виконав.
Потерпіла ОСОБА_6 також висловилась з приводу міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно зазначила, що просить суд призначити як найвищу міру покарання.
За клопотанням прокурора судом безпосередньо досліджено письмові докази, а саме:
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22 грудня 2020 року, в якій потерпіла просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, ромської національності, який 22.12.2020 року о 18-00 годині через отвір у плівці, якої закрито вікно, проник до її домоволодіння, де відкрито шляхом ривку з її рук заволодів мобільним телефоном, після чого втік через вхідні двері.
- протокол огляду місця події від 22 грудня 2020 року, складеного слідчим СВ Металургійного ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , в якій мешкає ОСОБА_12 та де відбувалися події 22 грудня 2020 року, з якого при огляді зовнішньої частини будинку виявлено два вікна зі склом, одне з них робите та закрито поліетиленовою плівкою, де і виявлено відсутність середньої частини плівки.
- картка виїзду швидкої медичної допомоги № 554 від 22.12.2020 року, відповідно до якої потерпілій ОСОБА_12 22 грудня 2020 року о 21 годині 43 хвилині була викликана швидка допомога з попереднім діагнозом: ситуаційна реакція. На момент огляну стан ОСОБА_12 поліпшився.
- висновок судово-товарознавчої експертизи № 2023 від 24.12.2020 року, відповідно до якого, ринкова вартість б/в мобільного телефону "Nokia" моделі «105» чорного кольору, імей: НОМЕР_1 станом на 22.12.2020 року становить 275,00 гривень.
Клопотань про виклик свідків не надходило.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 мають правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з прокиненням у житло, вчинений повторно.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 186 КК України важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу грабежу характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні грабежу, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як такі, що вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволоділа ним.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 проник до домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 через вікно, заклеєне поліетиленовою плівкою, шляхом розрізання отвору, маючи умисел на викрадення чуго майна, та виявиши там потерпілу вчинив грабіж. Після чого, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим, залишив будинок та подвір"я потерпілої.

Суд також враховує, що дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій (пункт 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 за № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності")

Таким чином, вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд вважає доведеною обсягом всіх доказів які досліджені в судовому засіданні, та кваліфікує дії обвинуваченого за: частиною 3 статті 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з прокиненням у житло, вчинений повторно.
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..
Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за частиною 3 статті 186 КК України є тяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин; офіційно не працює, раніше судимий за злочини проти власності, за які йому призначено покарання з іспитовим строком; під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває; офіційно в зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно неповнолітніх дітей на утриманні немає, за місцем мешкання характеризується посередньо, завдана майнова шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Крім того, інкримінований злочин вчинено під час іспитового строку.
Ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, їхню суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі неможливе.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив корисливі злочин проти власності, при цьому будучи раніше судимий за злочини проти власності до покарання із випробувальним терміном, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин, що вказує на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо без ізоляції від суспільства. У зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій обвинувачення, з урахуванням статті 65 КК України та особи обвинуваченого.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням призначеного покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року, оскільки ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання (22.12.2020року) вчинив новий злочин, тому суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (вирок набув законної сили 29.12.2020).
При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, зокрема, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).
Така позиція суду узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 1 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), а також постановами Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема від 28.01.2021 року у справа № 640/14690/19 провадження № 51-4338 км 20
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.12, ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року у вигляді 3 (трьох) місяців і остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 3(три) місяці з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 грудня 2020 року.
На підставі частини 5 статті72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, з 23 грудня 2020 року по день набрання вироку законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази:
- мобільний телефон "Nokia" моделі «105» чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , який знаходиться на зберігання у потерпілої ОСОБА_12 , залишити у володінні останньої.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1