ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/254/21 Справа № 711/3114/21 Категорія: Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
за участю сторін кримінального провадження:
прокурораОСОБА_6

захисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0006114, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, за погодженням прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , що винесене у кримінальному провадженні № 0006114, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2017 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України. Клопотання обґрунтоване тим, що підозрюваний, маючи широке коло зв`язків, має реальну можливість як самостійно, так і через інших осіб, незаконно впливати на свідків, перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись з особами причетними до вчиненого ним злочину, перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2021 року клопотання залишено без задоволення.

Застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 681000 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України протягом встановленого строку:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

- не відлучатися з населеного пункту (м. Татарбунари Одеської області), в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання/роботи;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні у будь-якій формі (особисто, через знайомих/родичів, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет), крім випадків необхідності їхньої участі при проведенні слідчих дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Постановляючи ухвалу про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходив з того, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, ні у клопотанні, ні у судовому засіданні стороною обвинувачення не наведені обставини та не надані докази, які б підтверджували наявність ризиків, які викликають необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, на час розгляду справи за цим клопотанням, стороною обвинувачення не наведені об`єктивні дані, які б свідчили, що підозрюваний ухиляється від слідства. Суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, особи підозрюваного, наявності офіційно зареєстрованого місця проживання, відсутності даних про притягнення до кримінальної відповідальності, мети застосування запобіжного заходу, дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні є запобіжний захід у вигляді застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави та визначити йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що, на його думку, пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою. Так, останнього обвинувачують у привласненні чужого майна, яке він отримав здійснюючи господарську діяльність шляхом створення господарюючих суб`єктів та шляхом здійснення спільної господарської діяльності з іншими суб`єктами господарювання. Слідство намагається створити враження, що всі суб`єкти господарювання, створені ОСОБА_8 , створювались ним виключно з метою привласнення майна. Однак, жодного доказу саме злочинній меті створення суб`єктів господарювання слідство не наводить.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Проте, слідство навіть не намагалося довести в суді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного буде достатнім для досягнення законної мети.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано тяжкість кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею вірно було встановлено, що на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження № 0006114 від 21 листопада 2017 року наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відповідальність за яке передбачає можливість позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що 26 травня 2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (привласнення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах) (а.с. 69-73).

Сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у яких її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. Зазначене достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
При прийнятті оскаржуваного рішення, слідчим суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, особу підозрюваного, наявність офіційно зареєстрованого місця проживання, відсутність даних про притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , обрав запобіжний захід у вигляді застави, а тому, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0006114 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4