Справа №: 398/2143/21
провадження №: 1-кс/398/415/21
УХВАЛА
Іменем України

"07" травня 2021 р.

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 від 03.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Онуфріївського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване, тим що 02.05.2021 року, приблизно о 17:15 годині, невстановлена особа, рухаючись за кермом легкового автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу двору будинку АДРЕСА_2 , порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани обличчя, струсу мозку та перелому нижньої третьої гомілки ноги.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належний чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
03.05.2021 року слідчим відділенням Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування та розпочате досудове розслідування кримінального провадження №0000459 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по факту того, що 02.05.2021 року, приблизно о 17:15 годині, невстановлена особа, рухаючись за кермом легкового автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани обличчя, струсу мозку та перелому нижньої третьої гомілки ноги.

02.05.2021 року під час проведення огляду ділянки місцевості, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (моб. тел. НОМЕР_3 ). В ході огляду місця події при зовнішньому огляді вказаного автомобіля візуально встановлено, що по всьому його кузову маються сліди від дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний по кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомив, що вказаний автомобіль належить безпосередньо йому і він придбав його у свого знайомого ОСОБА_5 близько двох років тому. ОСОБА_6 наголосив, що придбав автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 без будь-яких документів, що підтверджували б факт придбання вказаного автомобіля.

Окрім цього свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджують факт того, що автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 дійсно належить ОСОБА_6 .

При вирішенні питання щодо арешту майна та для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для сторін кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Враховуючи викладене та обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (моб. тел. НОМЕР_3 ), вилучений 02.05.2021 року під час проведення огляду ділянки місцевості, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, тобто відповідає критерієм, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Постановою слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 03.05.2021 року автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000459 та поміщено на територію господарчого двору Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Відділення поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Відповідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ст. 132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Норми п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України вказують, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, використовувалося як знаряддя злочину, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що органом досудового розслідування у встановленому порядку було винесено відповідну постанову.
З наданих матеріалів встановлено, що легковий автомобіль DAEWOO моделі «Lanos», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 дійсно є речовим доказом, тому слідчий судя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 від 03.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль DAEWOO моделі «Lanos», 2001 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , державний номерний знак НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні №0000459 від 03.05.2021 року до прийняття рішення, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення.
Власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, згідно ст. 174 КПК України.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10 НЕРОДА