Провадження № 11-сс/4823/207/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Новгород-Сіверського районного відділу поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 10 березня 2021 року до ЄРДР за № 0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :07:000:0682, площею 24,7462 га разом із посівом сільськогосподарської культури-пшениці озимої, якою засіяна зазначена земельна ділянка, що розташована у земельному масиві на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області поза межами населеного пункту с. Форостовичі.

Слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено обґрунтованості та підставності накладення такого арешту на даній стадії досудового розслідування, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, і постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вказане у клопотанні. Надати дозвіл на зберігання речового доказу - земельної ділянки, яка має кадастровий номер :07:000:0682, площею 24,7462 га разом із посівом сільськогосподарської культури - пшениці озимої, якою засіяна зазначена земельна ділянка, що розташована у земельному масиві на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району поза межами населеного пункту с. Форостовичі, залишвши на відповідальному зберіганні у володільця земельної ділянки, а саме Новгород-Сіверській міській раді (код ЄРДПОУ 04061978, юридична адреса: вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський). Вважає, що рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, яке не відповідає вимогам ст.ст. 170, 173, 370 КПК України в частині повного, всебічного та неупередженого з`ясування обставин справи. Вказує, що земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, так як є матеріальним об`єктом, який містить на собі відомості, які можуть бути використані, як доказ факту самовільного захоплення земельної ділянки. Зазначає, що місцевим судом не враховано положення ч.2 ст.170 КПК України, яким допускається арешт мана з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів, на що посилався слідчий у клопотанні. Також, не враховано, що на даний час неможливо встановити вартість посівів, оскільки за біологічними характеристиками посівами вважаються живі рослини, що не досягли зрілості, але продовжують свій біологічний розвиток і при дотриманні всіх агротехнічних вимог повинні дати сільгоспродукцію, яка й матиме певну грошову вартість. Зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового слідства виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та збереження речових доказів.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, слідчим відділенням Новгород-Сіверського районного відділу поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 10.03.2021 за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому слідчим суддям та суду слід враховувати, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, зокрема, необхідність такого арешту.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує з матеріалів справи, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, і підозра у вчиненні даного злочину нікому не оголошена.

В результаті перевірки місцевості 27 січня 2021 року та огляді земельної ділянки на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області кадастровий номер: :07:000:0682, як такої, що відноситься до земель запасу державної власності, історико-культурного призначення, встановлено, що вона фактично використовується для вирощування сільськогосподарської культури - озимої пшениці.

07.05.2021 року в ході огляду місця події, а саме вищевказаної земельної ділянки встановлено, що вона засіяна сільськогосподарською культурою пшеницею озимою. За результатами проведеного огляду земельна ділянка та посів пшениці озимої не вилучались за відсутності об`єктивної можливості.

Постановою старшого слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції ОСОБА_7 від 07.05.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0682, площею 24,7462 га, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформації, наданої Новгород-Сіверською міською радою від 12.05.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0682 передана у комунальну власність до Новгород-Сіверської міської територіальної громади згідно наказу Головного управління Держгеокадастру Чернігівської області № 53-ОТГ від 15.12.2020 та акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 15.12.2020, але на даний час право комунальної власності на земельну ділянку не зареєстровано (а.с.19).

При цьому у судовому засіданні місцевого суду представник Новгород-Сіверської міської ради ОСОБА_8 повідомив, що на Новгород-Сіверську міську раду не зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0682, хоча фактично передано актом приймання-передачі з ГУ Держгеокадастру Чернігівської області до Новгород-Сіверської міської ради. Новгород-Сіверська міська рада не має можливості здійснювати контроль земельної ділянки разом з посівом пшениці озимої у разі накладення арешту.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З досліджених матеріалів убачається, що слідчий суддя дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що у клопотанні відсутні відомості та докази про те, що посіви належать особам зазначеним у ч. 6 ст. 170 КПК України та не надані докази на підтвердження вартості посівів озимих, не визначено суму завданих збитків,що унеможливлює визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Крім того, з клопотання та апеляційної скарги прокурора неможливо визначити яким чином та в якому порядку може виконуватись арешт посівів озимих, а також хто та в який спосіб повинен його виконувати, при тому, що представник Новгород-Сіверської міської ради у судовому засіданні категорично заперечив можливість міської ради взяти на себе зобов`язання по збереженню майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 2 ст. 187-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.

Крім того, наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами земельної ділянки та посів сільськогосподарської культури, не є обов`язком слідчого судді автоматично накласти арешт.

Тобто, колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді місцевого суду, що прокурором не наведено переконливих даних, які б вказували на необхідність накладення арешту на вилучене майно і накладення арешту є розумним та співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Відтак, доводи прокурора про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими і не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.407, ст.422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4