Дата документу 23.06.2021 Справа № 937/4829/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/4829/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/603/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою із доповненнями процесуального керівника прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгірне Василівського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 липня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР в м. Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі не менше 40 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90800 грн.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до наказу Національної поліції Департаменту патрульної поліції №151 о/с від 22.02.2018 ОСОБА_7 призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 (із змінами) ОСОБА_7 займаючи посаду інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, є службовою особою правоохоронного органу - Національної поліції, та має відповідні права та виконує обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію» (із змінами).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (із змінами), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Положеннями ст. 18 визначено основні обов`язки поліцейського. Поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 23 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; здійснює супроводження транспортних засобів у випадках, визначених законом; видає відповідно до закону дозволи на рух окремих категорій транспортних засобів; у випадках, визначених законом, видає та погоджує дозвільні документи у сфері безпеки дорожнього руху.

Так, згідно ст. 1 корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. З цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 встановлено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст. 24 визначено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Таким чином, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні старший інспектор з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_7 , являючись працівником правоохоронного органу, будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції, вчинив тяжкий корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

25.05.2021 ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись біля будівлі управління патрульної поліції в Запорізькій області за адресою: вул. Перемоги, 96 в м. Запоріжжя, зустрівся з ОСОБА_10 , який діяв в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_11 (далі ФОП ОСОБА_11 ), що займається наданням послуг з пасажирських перевезень на території м. Запоріжжя.

Під час розмови ОСОБА_7 висловив ОСОБА_10 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне погодження змін до паспортів автобусних маршрутів загального користування ФОП ОСОБА_11 .

26.05.2021 ОСОБА_7 , шляхом направлення смс-повідомлення у месенджер «Viber» зі свого телефону повідомив ОСОБА_10 , що розмір неправомірної вигоди складає 5000 гривень.

В подальшому, 27.05.2021 ОСОБА_7 , знаходячись о 10 год. 45 хв. біля будівлі Управління патрульної поліції в Запорізькій області за адресою: вул. Перемоги, 96 в м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою реалізації свого злочинного умислу будучи службовою особою, одержав від ОСОБА_10 , грошові кошти у розмірі 5000 гривень у якості неправомірної вигоди за безперешкодне погодження змін до паспортів автобусних маршрутів загального користування ФОП ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у проханні та одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21 квітня 2021 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 8).

27 травня 2021 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 30-33).

27 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 36-39).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , врахував те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із своєю родиною, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, однак він є працівником правоохоронного органу, обізнаний у способах і методах розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, скоєний ним злочин був вчинений із використанням службового становища, на даний час всі обставини вчинення кримінального правопорушення не з`ясовані, зокрема, не знайдені всі речі і документи, які мають доказове значення в даному кримінальному провадженні, також йому відомі місця проживання та роботи свідків у цьому кримінальному провадженні, тому вбачається, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого, погоджене з прокурором та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у сумі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

15 червня 2021 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшли від прокурора доповнення до апеляційної скарги, в яких вона вказує, що аналізуючи поведінку підозрюваного, його рівень достатку, з урахуванням суми грошових коштів, що використовується ним для поточних витрат вилучених у ході обшуку, досудове слідство приходить до висновку, що підозрюваний може використовувати своє матеріальне становище з метою укрити сліди вчинення кримінального правопорушення, у тому числі для підкупу чи залякування свідків, може переховуватися від органів досудового слідства, у тому числі за кордоном.

Зазначає, що тяжкість злочину та матеріальний стан підозрюваного свідчить про необхідність визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу при триманні особи під вартою, що перевищує понад 40 розмірів прожиткового мінімуму.

Звертає увагу на те, що усвідомлюючи ступінь тяжкості злочину вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і невідворотності покарання, підозрюваний після отримання повідомлення про підозру може умисно ухилятися від явки в органи досудового розслідування, чим може перешкоджати виконанню завдань кримінального провадження та продовжити свою злочинну діяльність.

Вказує, що слідчим суддею в своєму рішенні належним чином не вмотивовано відмову у задоволенні клопотання слідчого, що саме запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти вказаним ризикам.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 , мешкаючи в одному населеному пункті зі сторонами кримінального провадження та іншими учасниками провадження, використовуючи свої зв`язки у правоохоронних органах та досвід роботи зможе незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а саме, спонукати їх до дачі неправдивих показів на його користь, що перешкодить встановленню істини під час досудового та судового слідства.

Також вказує, що застосування до підозрюваного більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу унеможливлює забезпечення запобігання знищення, приховування або спотворення ним будь-яких доказів, речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі строком на 60 днів, можливістю внесення застави у розмірі, який перевищує строк розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90800 грн.

23 червня 2021 року через канцелярію Запорізького апеляційного суду надані заперечення адвоката ОСОБА_8 на апеляційну скаргу, в яких вона вказує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає їх необґрунтованими.

Зауважує, що на переконання доводів прокурора, слідчий суддя вказує на існування на час розгляду клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування недоведеності в ході розгляду клопотання ризику можливості переховуватись від органів досудового розслідування зазначає про відсутність жодного доказу на підтвердження реальності існування цього ризику.

Також вказує, що погоджується з висновками слідчого судді щодо недоведеності прокурором, ані в клопотанні, ані в ході судового розгляду обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Зазначає, що з аналізу клопотання слідчого в часині обґрунтування наявності існування ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, ніж тримання під вартою вбачається формальний підхід до обґрунтування існування ризиків, не наведено жодних переконливих доводів.

Вказує, що прокурор не зазначає, які прояви негативної девіантної поведінки підозрюваного дають підстави дійти висновку про намір підозрюваного в укритті слідів вчиненого кримінального правопорушення, у підкупі чи залякуванні свідків та виїзду за кордон.

Зазначає, що висновки прокурора про достатній рівень достатку підозрюваного є припущенням, тим більше з урахуванням грошової суми в розмірі 2000 гривень, вилучених в ході обшуку 27 травня 2021 року, як особисті грошові кошти, при цьому, прокурор не обґрунтовує свій висновок про те, що вилучені грошові кошти підозрюваний мав намір використовувати як поточні витрати.

Звертає увагу на те, що прокурор в апеляційній скарзі замовчує обставини, які вже були предметом дослідження слідчим суддею в ході судового розгляду клопотання, а це наявність на утриманні підозрюваного двох малолітніх дітей та дружини, суму річного доходу, вказаного підозрюваним ОСОБА_7 в майновій декларації за 2019 рік у розмірі 184010 грн. (а в середньому на місяць це становить 15300 грн.), з урахуванням утримання ним чотирьох осіб, включаючи себе, і відсутності будь-якої сторонньої матеріальної допомоги не може вказувати на рівень достатку підозрюваного, який би дозволяв йому витрачати гроші на підкуп чи залякування свідків та можливість переховуватися за кордоном.

Зауважує, що визначення прокурором розміру застави, який перевищує сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і складає 90800 грн., то такий розмір застави, з урахуванням доходу ОСОБА_7 є завідомо непомірним для підозрюваного і несе загрозу втрати ним та його утриманцями гідного людяного проживання.

Вказує, що прокурором не надано доказів, що підозрюваним ОСОБА_7 впродовж майже місяця були допущені порушення ухвали в частині перебування під домашнім арештом цілодобово та в частині покладених на нього обов`язків щодо заборони спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила пп. 5 п. 3 прохальної частини апеляційної скарги щодо паспорту не враховувати. Разом з тим вказала, що доказів про порушення умов перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом немає.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду першої інстанції законне, мотиви слідчого судді в апеляційній скарзі не спростовані. Вказала, що підозрюваний не порушує умови перебування під домашнім арешт, що підтверджується відповіддю з ГУНП, переховуватись підозрюваний не має намір, а грошові кошти в сумі 2000 грн., не ті гроші, за які він зможе переховуватися. Звертає увагу, що підозрюваний має на утриманні 2 малолітніх дітей, батьки підозрюваного та його дружини померли, дружина не працює, грошей на внесення застави у ОСОБА_7 не має, оскільки його заробітна плата складає 15 000 грн. на місяць, від посади він відсторонений.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту він не порушує, знаходиться вдома з дітьми, оскільки дружина має роботу.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Штегмюллер проти Австрії" вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Доводи прокурора з приводу того, що запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України можливо тільки шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, де посередньо характеризується (а.с. 55), має міцні соціальні зв`язки у вигляді дружини та двох малолітніх дітей (а.с. 66-68), є майстером спорту України (а.с. 72), має постійне місце реєстрації та проживання.

Також, слід зазначити, що в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

При цьому, вказаний факт підтверджується наданою захисником відповіддю з ГУНП в Запорізькій області від 22 червня 2021 року, в якій зазначено, що фактів порушення підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків в результаті систематичних перевірок не виявлено.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання на тяжкість інкримінованого злочину, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу із доповненнями процесуального керівника прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 липня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4