Єдиний унікальний номер справи №761/3028/18 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1287/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК
України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Цим же вироком стягнуто: з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_11 11 466 грн. 10 коп. матеріальної шкоди; з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 100 000 грн. моральної шкоди; з ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД» на користь потерпілої ОСОБА_9 300 000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
18.08.2017 приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в крайній правій смузі руху проїзної частини вул. Щербаківського зі сторони просп. Перемоги в напрямку вул. Естонська та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вул. Щербаківського з вул. Кирпоноса в м. Києві, навпроти будинку №20/1 по вул. Щербаківського, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху України, невірно оцінюючи дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався у відсутності пішоходів, виїхав на пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішоходів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , внаслідок чого потерпіла ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких в подальшому настала її смерть.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, не пов`язане з позбавленням волі, а крім того скасувати вирок в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 100 000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не надав належної оцінки даним про його особу, зокрема те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, про що свідчить усвідомлення ним суспільно-небезпечних наслідків, надання, вчинив кримінальне правопорушення вперше та з необережності, будучи у тверезому стані. При цьому обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, хоча є пенсіонером, одружений, інвалід 3 групи, а його дружина інвалід 2 групи і фактично перебуває на його утриманні.
Зазначає, що ОСОБА_7 у повному обсязі сплачував лікування потерпілої ОСОБА_12 , а також надав кошти на її поховання та продовжує сплачувати потерпілій ОСОБА_11 , кошти за заподіяну моральну шкоду, що не було враховано судом першої інстанції.
Також судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 одразу після ДТП викликав швидку допомогу і майже кожного дня відвідував потерпілу, переймаючись її станом. Вважає, що суд першої інстанції мав залишити без розгляду позовну заяву потерпілих про відшкодування моральної шкоди, оскільки вона станом на день її подачі не відповідала за формою та змістом вимогам чинного законодавства.
Потерпіла ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, а крім того стягнути на її користь 300 000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що внаслідок ДТП вона зазнала душевних страждань, переживань, неприємних спогадів, втратила близьку людину сестру, надавала власні кошти на її лікування, а також допомагала племінниці ОСОБА_9 з її донькою, які фактично перебували і перебувають на її утриманні. Також апелянт зазначила, що у неї на утриманні перебуває хвора матір, за якою потрібен догляд та щоденне лікування, через зазначену ДТП вона не мала змоги займатися підприємницькою діяльністю, у зв`язку з чим втратила дохід.
Окрім того, потерпіла вважає, що ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.2.3 б), 10.1, 12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками.
Доводів для посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційна скарга потерпілої не містить.
На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 потерпілою ОСОБА_11 подані заперечення, в яких вона просить зазначену апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечили проти апеляційної скарги потерпілої, доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 та заперечили проти апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку про те, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Судом встановлено, що порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог п.п.2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 про порушення ОСОБА_7 10.1, 12.3 ПДР України не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого, конкретні обставини та наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_12 , ставлення ОСОБА_13 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні необережного злочину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, працює водієм ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД», за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, є пенсіонером органів внутрішніх справ за вислугою років, його стан здоров`я, те, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи, а його дружина є інвалідом ІІ групи і фактично перебуває на утриманні ОСОБА_7 .
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, врахувавши при цьому всі обставини, що впливають на призначене покарання в тому числі і ті, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі. Призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 286 КК України за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з обґрунтуванням судом першої інстанції та призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке також відповідає вимогам ст. 50 КК України.
Колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з огляду на тяжкість наслідків вчиненого ним, хоча і з необережності кримінального правопорушення, а саме настання смерті потерпілої ОСОБА_12 .
З огляду на тяжкість наслідків вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину не може бути підставою для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України і той факт, що на момент апеляційного розгляду він є інвалідом ІІ групи, так як зазначена обставина жодним чином не знижує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.
Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, як про те йдеться в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції й в частині вирішення цивільного позову. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 , суд першої інстанції належним чином врахував весь комплекс моральних страждань, які були спричинені потерпілій ОСОБА_11 внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення та обґрунтовано визначив розмір стягнутої моральної шкоди, з яким погоджується колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги потерпілої задоволенню не підлягають.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо залишення без руху позовної заяви потерпілих про відшкодування моральної шкоди через невідповідність її вимогам законодавства. Судом першої інстанції обґрунтовано було прийнято до розгляду позовну заяву потерпілих та розглянуто її у відповідності до вимог чинного законодавства.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційних скарг захисникаОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4