Справа № 615/415/21
Провадження № 1-кп/615/50/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000027 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високопілля Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, що офіційно не працює, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

На початку лютого 2020 року в денний час доби, встановити більш точний час не представилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив проникнути на його територію та здійснити крадіжку чужого майна.

Через раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань ОСОБА_3 зайшов на територію даного домоволодіння, де шляхом виламування вхідних дверей проник до середини житлового будинку, звідки з вітальної кімнати викрав плиту пічного опалення, вартістю 281,28 грн., що належить на праві власності ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, в лютому 2021 року в денний час доби, встановити більш точний час не представилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив проникнути на його територію та здійснити крадіжку чужого майна.

Через раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, обійшовши житловий будинок з боку огороду, через неогороджену частину домоволодіння шляхом вільного доступу ОСОБА_3 повторно зайшов на територію даного домоволодіння, звідки викрав коловорот для колодязя, вартістю 300 грн., та металевий трос, вартістю 45 грн., що належать на праві власності ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 345 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що дійсно вчинив злочини за викладених вище обставин, оскільки не було грошей, щоб похмелитися. Вказав, що житловий будинок належить сестрі в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Більше 2-х років до домоволодіння зовсім не навідувався, так як сестра не пускає. В лютому 2020 року вирішив сходити до домоволодіння, де виламавши двері заліз до будинку, знайшов та зняв плиту, яку здав на металобрухт. Плита була велика, тому хватило, і на горілку, і на закуску, але скільки точно виручив грошей, не пам`ятає. Через рік в лютому 2021 року вирішив витягати відро води, але стовпчик відвалився, тому забрав коловорот і трос, які відніс на металобрухт та продав по ціні металобрухту.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що в 2015 році померла мати, в зв`язку з чим у вересні 2015 року оформила право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за заповітом. До 2019 року постійно проживала в будинку, а потім через необхідність тривалого лікування та реабілітації в м. Києві переїхала до Київської області, за будинком доглядав середній брат ОСОБА_6 . 24.08.2020 року приїжджала до будинку, але на плиту не звернула увагу, оскільки було жарко. Наступного разу приїхала в березні 2021 року та виявила, що двері порушені, вікно вибито, а також відсутність плити, коловороту та тросу на колодязі. Будинком ніхто крім неї не користувався, ключі тільки в потерпілої. Не дозволяла обвинуваченому користуватися будинком через його запальність і зловживання спиртними напоями. Просила повернути викрадені речі, які зберігаються в поліції.

Враховуючи, що показання обвинуваченого послідовні, об`єктивні, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Дії ОСОБА_3 , які виразилися в крадіжці, тобто таємному викраденні в лютому 2020 року чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , поєднаному з проникненням в житло, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 здійснив крадіжку, тобто таємне викрадення в лютому 2021 року чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , повторно, суд кваліфікує його дії по даному епізоду за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових правопорушень враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив злочини, один з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, інший до тяжких злочинів.

Досліджені дані про особу ОСОБА_3 свідчать, що він фактично не має постійного місця проживання, хоча за місцем реєстрації зареєстрований сам,житловий будинок придатний для проживання. Зі слів, на даний час проживає у знайомого, який є інвалідом та потребує сторонньої допомоги. Не одружений, офіційно не працює, заробляє тимчасовими заробітками, допомагаючи сусідам по домогосподарству. Згідно характеристики за місцем проживання скарг від мешканців села відносно нього не надходило.

На обліку у лікаря психіатра та нарколога, як за місцем реєстрації, так і проживання, обвинувачений не перебуває. За повідомленням військового комісара Валківського РВК з військового обліку знятий 12.10.1993 року та переданий до Дубенського РВК Тульської області. Для постановки на облік, як безробітний, не звертався. Судимий 23.12.2011 року за ч.1 ст.164 КК України, але судимість погашена. Даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Таким чином, встановлені судом обставини кримінального провадження, досліджені судом дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до наслідків вчинення злочину та поведінки під час досудового розслідування та судового розгляду свідчать про наміри виправитися.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, фактичне відшкодування завданих збитків шляхом повернення викраденого.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не виявлено.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, призначивши остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, сприятиме його перевихованню.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Як вбачається із наданої прокурором ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 18.03.2021 року накладено арешт на коловорот до колодязя, металевий трос, пічну поверхню з плити пічного опалення, металевий стовпчик з паркану.

В судовому засіданні прокурор просив зняти арешт, накладений ухвалою суду та повернути речі власнику в порядку ст.100 КПК України, проти чого інші учасники не заперечували.

Потерпіла просила повернути їй викрадені речі, проти чого інші учасники не заперечували.

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому застосуванні даних заходів відпала потреба на підставі ч.4 ст.174 КПК України суд доходить висновку про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 18.03.2021 року.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, ч.9 якої передбачає повернення майна, що було предметом злочину, власнику (законному володільцю).

При вирішенні питання щодо процесуальних витрат суд приймає до уваги тільки ті витрати, які були пов`язані із залученням експерта, з урахуванням належності, допустимості, достовірності та достатності доказів для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки стороною обвинувачення доведено про необхідність понесення судових витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи №5671/7395-7404 від 29.03.2021 року в сумі 2059,32 грн., обов`язок по відшкодуванню яких, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі,

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 18.03.2021 року.

Речові докази: коловорот до колодязя, металевий трос, пічну поверхню з плити пічного опалення, металевий стовпчик з паркану повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2059,32 грн. на рахунок Державного бюджету України.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільними відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1