ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/4903/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/479/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон матеріали кримінального провадження №0001487 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.03.2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 травня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу необґрунтованою, незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог КПК та практик ЄСПЛ, просить ухвалу Новокаховського міського судуХерсонської області від 29 березня 2021 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та задовольнити клопотання адвоката та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який - особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, судом взагалі не було розглянуто клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на особисте зобов`язання, і не надав жодної оцінки доводам сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, постійного місця проживання, роботи та стійких соціальних зв`язків не має, на даний час судовий розгляд у справі розпочато, але завершити його до спливу строку запобіжного заходу неможливо, а тому, на думку колегії суддів, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а отже, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в продовженні строку запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги адвоката про незаконність ухвали, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взагалі не розглянув клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме особисте зобов`язання, і не надав жодної оцінки доводам сторони захисту, не можуть бути предметом апеляційного розгляду, так як клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, заявлене під час розгляду кримінального провадження в суді по суті, не підлягає апеляційному оскарженню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою на строк до 27.05.2021 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4