КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 19 липня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельні ділянки з кадастровим номерами: :03:008:0034 (Київська область, Броварський район, с/рада Княжицька); :35:058:0347 ( АДРЕСА_1 ).
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.

Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:008:0034, :35:058:0347 не належать ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 лютого 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000036, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
07 травня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до вказаної підозри, ОСОБА_6 , будучи депутатом Вишгородської районної ради Київської області, діючи всупереч покладених на нього обов`язків за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, у березні 2021 року заволодів шляхом шахрайства грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 у сумі 280 тис. грн., які привласнив та у подальшому розпорядилився на власний розсуд.

У подальшому - у квітні 2021 року ОСОБА_6 , діючи спільно з іншими особами, шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 800 тис. грн., однак, одразу після їх одержання ОСОБА_6 та інші особи затримані працівниками правоохоронних органів.

12 травня 20221 року старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки з кадастровим номерами: :03:008:0034 (Київська область, Броварський район, с/рада Княжицька); :35:058:0347 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року клопотання задоволено.

Колегія суддів погоджуються з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК Україниі бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів судового провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, як встановила колегія суддів, майно, на яке просив накласти арешт слідчий, знаходилося у власності ОСОБА_6 , а тому його відчуження є спробою запобігти можливій конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого йому обвинувачення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведено обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на майно, що належать підозрюваному ОСОБА_6 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Посилання апелянта на те, що майно, на яке накладено арешт, не належить підозрюваному ОСОБА_6 , є безпідставними, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 255966833 (а.с. 189-192 т. 1). На час винесення оскаржуваної ухвали майно належало саме йому.

Враховуючи наведене, інші доводи захисника ОСОБА_5 , які зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів провадження. Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельні ділянки з кадастровим номерами: :03:008:0034 (Київська область, Броварський район, с/рада Княжицька); :35:058:0347 ( АДРЕСА_1 ), - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/17090/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Справа № 11сс/824/4038/2021 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК