Справа № 523/8070/14-к
Провадження №1-кп/523/19/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000218 від 17.02.2014 року, №0001078 від 08.03.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого та офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі востаннє:

- 12.11.2013 року Ренійським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_6 , будучи судимим за означеним вище вироком суду та маючи не зняту й не погашену у встановленому законом порядку судимість, 17.02.2014 року, приблизно о 16:30 годин, знаходячись перед в`їздом на територію ТОВ «Ламан Транс Експрес» в с.Усатове, 9-й км. Ленінградського шосе Одеської області, після бійки з потерпілим ОСОБА_7 , під час якої останній втратив золотий ланцюжок якірного плетіння, вагою 85 грам й вартістю 34000 гривень, із золотим хрестиком, вагою 10 грамів й вартістю 4000 гривень, вказаний підсудний, діючи умисно і внаслідок раптово виниклого умислу на заволодіння майном потерпілого, відкрито підняв з землі ланцюжок з хрестиком, заволодівши якими підсудний з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином зазначеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 38000 гривень.

Крім того, 07.03.2014 року, приблизно о 23:20 годин, підсудний ОСОБА_6 , перебуваючи на перехресті вулиць Михайла Грушевського та Шилова в м.Одесі та під час раптово виниклого у нього конфлікту з раніше незнайомим потерпілим ОСОБА_4 , діючи умисно і маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень останньому, вказаний підсудний наявним при ньому розкладним ножем заводського виробництва з пластмасовою рукояткою червоного кольору наніс один удар потерпілому в область черевної порожнини, спричинивши таким чином останньому, згідно з висновком експерта №774 від 07.04.2014 року, колото-різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням поперечної кишки, підшлункової залози, черевної лімфатичної протоки, виникненням геморагічного шоку важкого ступеню (в черевній порожнині 1,5 літра крові), що розташоване в лівому підребер`ї та яке за п.2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Після чого, підсудний ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, а потерпілий ОСОБА_4 був госпіталізований до КУ «МКЛ-11» м.Одеси, де був прооперований.

У зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_7 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час й місце судового розгляду, - не з`явився, але у матеріалах судового провадження наявні заяви зазначеної особи щодо розгляду справи без його участі, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового провадження та з урахуванням позиції сторін провадження, вирішив судовий розгляд означеного провадження провести за відсутності вказаного потерпілого.

Підсудний ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому та викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні у об`єднаному кримінальному провадженні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.319, ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, вважав необхідним розпочати судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження спочатку та визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які жодною із сторін не оспорюються. При цьому з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що дії підсудного ОСОБА_6 належить кваліфікувати:

-за епізодом від 17.02.2014 року - за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно;

-за епізодом від 07.03.2014 року за ознакою спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.186 та ч.1 ст.121 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), зокрема вчиненого повторно, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, а за ч.1 ст.121 цього ж Кодексу, кримінальна відповідальність настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, зокрема небезпечне для життя в момент заподіяння, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Зі змісту ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України слідує, що, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєний ним ряд діянь в силу ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я особи, а також судом враховується перебування підсудного у розшуку протягом майже року на стадії судового провадження, позиція потерпілого ОСОБА_4 з цього приводу та відсутність до підсудного матеріальних претензій з боку потерпілого ОСОБА_7 у зв`язку з відшкодуванням збитків, стан здоров`я підсудного та характеризуючі його особу дані неодружений та офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання в м.Одесі, на диспансерному обліку в КУ «Міський психіатричний диспансер» та «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, у 2018 році проходив лікування в КУ «Протитуберкульозний диспансер №2», посередньо характеризувався за місцем тримання під вартою в «ОСІ», але раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини та інкриміновані йому діяння в цьому об`єднаному кримінальному провадженні мали місце в період іспитового строку за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2013 року, в теперішній час утримується під вартою за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2021 року (станом на час ухвалення цього вироку, не набрав законної сили), сукупність чого свідчить про схильність підсудного до вчинення протиправних діянь та небажання встати на шлях виправлення, що обумовлює неможливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , як визначено в обвинувальному акті за епізодом ч.2 ст.186 КК України та з чим також погоджується й суд, слід віднести стан його здоров`я, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку за вказаним епізодом, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, у кримінальному провадженні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України), а якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.ч.1, 4 ст.71 КК України).

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і суспільну небезпечність інкримінованих підсудному ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх тяжкість, спосіб вчинення та наслідки, спрямованість умислу й характеризуючі особу підсудного дані, які обумовлюють неможливість його виправлення без тимчасової ізоляції від суспільства, а також ураховуючи пом`якшуючи та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 56-57, 65, 71 КК України доходить висновку про необхідність призначення покарання лише у виді позбавлення волі, за сукупністю скоєного в силу ст.70 цього Кодексу та із застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст.71, ч.3 ст.78 цього ж Кодексу, з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2013 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі закритого типу реально, що за переконанням суду є необхідним й достатнім для виправлення вказаного підсудного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Аналогічну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.2, 10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_6 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні в період з 09.03.2014 по 28.07.2015 року (за правилами Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, додатково правові позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 року по справі №663/537/17), а також висновки суду за наведеним вироком Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2021 року (справа №522/18522/18, провадж.№1-кп/522/386/21).

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2013 року, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

В силу ч.5 ст.72 КК України, строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання та попереднього ув`язнення за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2021 року, тобто з 07.11.2019 року, зарахувавши йому також у строк покарання період тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні в період з 09.03.2014 по 28.07.2015 року (за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, додатково правові позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 року по справі №663/537/17), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , надати іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення його копії.

С у д д я: ОСОБА_1