Справа № 199/1550/21
ВИРОК
іменем України
2021 року березня місяця 25 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001560 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у 1998 році травня місяця 16 дня у місті Дніпропетровську, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.01.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 162 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 25.12.2020, приблизно о 23 годині 00 хвилин, проходив по вулиці Читинській в місті Дніпро, де звернув увагу на будинок АДРЕСА_2 . Наблизившись до вказаного будинку ОСОБА_3 побачив, що у вікнах вищевказаного будинку горить світло та на території домоволодіння нікого не має.

В цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, а саме майна, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 25.12.2020 приблизно 23:05, скориставшись відсутністю поруч сторонніх осіб, переліз через паркан вказаного домоволодіння та проник на його земельну ділянку. Тим самим продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_3 , перебуваючи в цей же час, біля житлового будинку АДРЕСА_2 , побачив майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: саморобний зварювальний апарат, вартістю 2 500 гривень; Світлодіодний світильник «luxel» (sswl-01c), вартістю 207,1 гривень; Led світильник «videx» (vl-bho-075pw), вартістю 99,75 гривень; будівельну тачку «Forte WB6414N», вартістю 893,27 гривень, а також один ручний насос, одну акваріумну помпу, один кран зварювальний, одну пляжну парасолю, одні кусачки, один садовий інструмент, дві банки з саморізами, один пістолет для герметика, одну щітку для металу, п`ятдесят парасольок для утеплювача, десять кріплень для монтажу труб, одну банку сусла, один шпатель, одну велосипедну зірку, один рубанок, одну рулетку, одну сокиру, один монтажний автомобільний пристрій, два молотки, одну ковдру, одну упаковку цукерок «Рошен», одну плитку шоколаду «Мілка», один горщик, пакет з одягом, двадцять електродів, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_5 не становлять, вказане майно ОСОБА_3 обрав предметом свого злочинного посягання.

Далі не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , розуміючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин, з метою особистого збагачення, використовуючи будівельну тачку «Forte WB6414N», склав в неї вищевказані речі, відчинив з середини вхідну калитку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та вивіз вище перелічені речі з його території, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
ОСОБА_3 вказаними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 700 гривень 12 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, 25.12.2020, приблизно о 23 годині 00 хвилин, проходив по вулиці Читинська в місті Дніпро, де звернув увагу на будинок АДРЕСА_2 , де побачив що у вікнах вищевказаного будинку горить світло та на території домоволодіння нікого не має, переліз через паркан, узяв будівельну тачку та почав складувати усі можливі речі які знаходилися на вказаній території. Після чого відчинив вхідну калитку домоволодіння, та разом з викраденим майно залишив місце вчинення правопорушення.

Разом з тим, прохав суд суворо не карати врахувати щиросердне каяття.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 26.12.2020 року до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась громадянка ОСОБА_5 , яка просить вжити заходів до невідомої особи, яка 25.12.2020 року близько 22:30 години вчинила крадіжку її особистого майна за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.12.2020 року у присутності двох понятих та експерта за участі власниці домоволодіння ОСОБА_6 у період часу з 13.30 по 13.55 годину, оглядалось домоволодіння по АДРЕСА_1 . В ході огляду були виявлені предмети та речі, які 25.12.2020 року близько 22:30 години були викрадені з домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 . Внаслідок огляду усі викрадені речі були вилучені.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.12.2020 року у присутності двох понятих та експерта у період часу з 14.05 по 14.20 годину, оглядалось домоволодіння по АДРЕСА_2 . В ході огляду домоволодіння був виявлений відбиток взуття. Також під час огляду були знайдені відбитки папілярних візерунків та запаковані до спец-пакету.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.12.2020 року у присутності двох понятих та ОСОБА_3 у період часу з 10.30 по 10.45 годину, ОСОБА_3 , 1998 р.н., у присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції: залізну тачку, зварювальний прилад з саморобними проводами, електроди для сварки у коробці. Як пояснив ОСОБА_3 , вказані речі він викрав 26.12.2020 близько 23.30 години за адресою: АДРЕСА_2 . У відповідності до постанови слідчого про визнання речовим доказом і вирішення питання про їх зберігання від 27.12.2020 року речовим доказом визнано: світлодіодний світильник «luxel» (sswl-01c), Led світильник «videx» (vl-bho-075pw), один ручний насос, одну акваріумну помпу, один кран зварювальний, одну пляжну парасолю, одні кусачки, один садовий інструмент, дві банки з саморізами, один пістолет для герметика, одну щітку для металу, п`ятдесят парасольок для утеплювача, десять кріплень для монтажу труб, одну банку сусла, один шпатель, одну велосипедну зірку, один рубанок, одну рулетку, одну сокиру, один монтажний автомобільний пристрій, два молотки, коврик, одну упаковку цукерок «Рошен», одну плитку шоколаду «Мілка», один горщик, передано під розписку потерпілій ОСОБА_5 .

У відповідності до постанови слідчого про визнання речовим доказом і вирішення питання про їх зберігання від 29.12.2020 року речовим доказом визнано: зварювальний пристрій без маркування приблизною вагою 18 кг., будівельна тачка «forte wb5414t»., передано під розписку потерпілій ОСОБА_5 .

Згідно з висновком товарознавчої експертизи від 13.01.2021 року № 83 загальна ринкова вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить 3700, 12 гривень. За результатами проведеного слідчого експерименту від 27.01.2021 року у присутності двох понятих за участі самого ОСОБА_3 , останній добровільно погодився відтворити обставини вчиненого ним кримінального правопорушення події яких відбувалися у близько 23.00 години 25.12.2020 року.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення , доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає, оскільки він суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав та щиро розкаявся, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України із застосуванням вимог ст. 75 КК України із покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, обвинуваченого, який прохав суворо не карати, позицію потерпілої, яка прохала призначити покарання на розсуд суду, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України, оскільки, статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Тому, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.
Відповідно до частини 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 25.12.2020, тобто до засудження за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021, а тому після призначення покарання за даним вироком належить призначити покарання відповідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, призначення покарання без звільнення від його відбування, буде досить суворим та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту визначений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду від 12.02.2021 року до набрання вироком законної сили слід залишити колишній.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2020 яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України , - більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній - у виді нічного домашнього арешту ( з 21:00 06:00 години).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням трасологічної (дактилоскопічної) експертизи від 26.01.2021 року в сумі 653,80 гривень, а також витрати пов`язані із проведенням трасологічної ( дактилоскопічної) експертизи від 25.01.2021 року в сумі 653,80 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на держави витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 210,00 гривень.
Речові докази світлодіодний світильник «luxel» (sswl-01c), Led світильник «videx» (vl-bho-075pw), один ручний насос, одну акваріумну помпу, один кран зварювальний, одну пляжну парасолю, одні кусачки, один садовий інструмент, дві банки з саморізами, один пістолет для герметика, одну щітку для металу, п`ятдесят парасольок для утеплювача, десять кріплень для монтажу труб, одну банку сусла, один шпатель, одну велосипедну зірку, один рубанок, одну рулетку, одну сокиру, один монтажний автомобільний пристрій, два молотки, коврик, одну упаковку цукерок «Рошен», одну плитку шоколаду «Мілка», зварювальний пристрій без маркування приблизною вагою 18 кг., будівельна тачка «forte wb5414t» - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 -Почтовик

25.03.2021