Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3896/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2021 року, якою застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 травня 2021 року включно та визначено розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100 гривень,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що підозра яка вручена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки ґрунтується на припущеннях та не підтверджується жодними допустимими доказами. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вважає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, самостійно забезпечує своє утримання, не становить небезпеки для суспільства, а також стан його здоров`я, також не враховано матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_8 при призначенні йому розміру застави.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , в обґрунтування якого зазначив, що СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 29.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2021 року близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні автовокзалу № 1, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , та повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном та ланцюжком із хрестиком.

28.03.2021 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 29.03.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, має непогашену судимість, раніше судимий 10.10.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.187, ч.5 ст.72 КК України до 7 років позбавлення волі та знову підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень.
Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 злочинів, дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000486 від 29.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.

28.03.2021 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 29.03.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.
Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого. Зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.03.2021 року;

- протоколом огляду місця події від 29.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.03.2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.03.2021 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання із потерпілим ОСОБА_10 від 29.03.2021 року, який впізнав ОСОБА_8 як особу, яка відкрито заволоділа його майном 28.03.2021 року (а.п.223-29);

- протоколом огляду предметів від 29.03.2021 року (а.п.34-35);

- повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 29.03.2021 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 29.03.2021 року, згідно якого ОСОБА_8 не заперечує своєї причетності до події яка сталася, однак зазначає, що потерпілий сам передав йому ланцюжок із хрестиком (а.п. 41).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведеним спростовуються доводи апелянта про відсутність доказів та необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, обставини вчинення злочину, те, що він підозрюється у тяжкому злочині.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання. Крім того, підозрюваний, вчинивши дії які йому інкримінуються, залишив місце скоєння злочину з майном, яким заволодів.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого зумовлений наявністю підстав вважати, що підозрюваний, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, може здійснювати незаконний вплив на вищевказаних осіб.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення зумовлений тим, що ОСОБА_8 раніше судимий, звільнився з місць позбавлення волі 11.11.2019 року та знову підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання (ч.2 ст.186 КК України), у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього та обставини вчинення кримінальних правопорушень, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків, потерпілого в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Вказання апелянтом на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, самостійно забезпечує своє утримання та не становить небезпеки для суспільства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане не свідчить про відсутність ризиків, встановлених слідчим суддею.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Доводи апелянта про те, що слідчий суддя не врахував матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_8 при визначенні розміру застави, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею визначено розмір застави, в межах передбачених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, що в разі внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2021 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 травня 2021 року включно та визначено розмір застави - в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100 гривень без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: