Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1134/21
Провадження № 1-кп/542/135/21
В И Р О К
іменем України

04 серпня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000088 від 12.05.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, не працюючого, одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.12.2008 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 30.07.2009 Карлівським районним судом Полтавської області був направлений для відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, звільнений 23.02.2011 умовно-достроково на 5 місяців 15 днів;
- 23.12.2011 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 5 місяців 15 днів позбавлення волі за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 18.12.2008, остаточно засуджений до 3 років 5 місяців 15 днів позбавлення волі;
- 14.06.2012 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 23.12.2011, остаточно засуджений до 8 років позбавлення волі, звільнений 02.09.2016 умовно- достроково з невідбутим строком 1 рік 11 місяців 19 днів;
- 09.01.2020 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, знятий з обліку 01.02.2021 по закінченню строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

У вечірній час доби 02.05.2021, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна - брухту чорного металу, прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, діючи повторно, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони власника та інших сторонніх осіб, ОСОБА_3 , підійшов до дерев`яного паркану вищезазначеного домогосподарства, де шляхом вільного доступу демонтував від нього 16 металевих стовпців, та, підійшовши до погребу, розташованого на території вказаного домоволодіння, демонтував 3 металевих кутики від його дверей. Після чого, ОСОБА_3 таємно викрав вищезазначений брухт чорного металу загальною вагою 256,6 кг, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму, згідно висновку експерта № 2099/21 від 22.06.2021, 1667 гривень 90 копійок.

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та суду показав, що він, дійсно в травні 2021 року в вечірній час доби прийшов до домогосподарства, що розташовано по АДРЕСА_1 , в якому він знав, що господарі відсутні, з метою викрасти металеві речі. Так, з паркану він зняв близько 16 металевих стовпців, а також металеві кути з дверей погребу. Вказані речі він склав за парканом та попросив своїх знайомих допомогти їх перевести на пункт прийому металобрухту. При цьому він їм сказав, що це його речі. За вказані металеві речі він отримав близько 980 грн., які витратив на власні потреби.
При цьому підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, зокрема й щодо часу вчинення крадіжок, обсягу викраденого майна та його вартості.
Щиро кається у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначивши, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом розяснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.32), на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.с. 33), офіційно не працевлаштований.
Відповідно до досудової доповіді органу пробації (а.с.21-25), орган пробації дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як дуже високий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, а також те, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, виходячи з обсягу викраденого майна, відсутності претензій зі сторони потерпілого, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

При цьому згідно досудової доповіді, складеної Новосанжарським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, з огляду на інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. (а.с.22-25).
Суд же дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, виходячи з тяжкості вчиненого злочину, молодого віку обвинуваченого, виявленого обвинуваченим під час судового розгляду щирого каяття у вчиненому, усвідомлення обвинуваченим серйозності наслідків своїх протиправних дій, що нівелює вказаний у досудовій доповіді висновок.
Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом випробувального строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1