Єдиний унікальний № 946/2696/21
Провадження № 1-кп/946/459/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України
про застосування примусових заходів медичного характеру

19 травня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0001313, щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК), відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (далі с. Комишівка), громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: ОСОБА_3 , стосовно якого передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, законна представниця ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_7 , представниця потерпілого ОСОБА_8 .

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається
1.06 квітня 2021 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч. 5 ст. 94 КК), у зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази
2. ОСОБА_3 , страждаючи на хронічний психічний розлад у вигляді «Біполярного афективного розладу, поточний епізод гнівливої манії без психотичних симптомів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F31.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, перебуваючи у стані неосудності, 22 грудня 2020 року о 22:30 годині проник у будинок свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 , не маючи можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, здійснив напад на ОСОБА_7 , в ході якого застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у застосуванні придушення за шию, а також наніс ОСОБА_7 чисельні удари в область голови, обличчя та ніг, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: саден шиї, обличчя, верхньої правої кінцівки, тулубу; синців на обличчі, нижніх кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого почав вимагати передати йому грошові кошти, на що ОСОБА_7 відмовився, а також на вимогу останнього залишити місце його проживання, не відреагував.
Не отримавши грошей від ОСОБА_7 , ОСОБА_3 відкрито заволодів належним потерпілому планшетом «Huawei BG2-U01» у корпусі чорно-сірого кольору вартістю 1 893,66 грн., після чого з місця вчинення суспільно небезпечного діяння зник, розпорядившись майном, яким відкрито заволодів, на власний розсуд.
3.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

4.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав обставини, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, щодо вчинення ним суспільно небезпечного діяння відносно ОСОБА_7 , але заперечив проти застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу. ОСОБА_3 також заперечив застосування погроз відносно потерпілого та придушення його за шию, та пояснив, що 22 грудня 2020 року після 22:00 години він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Перед тим як зайти в будинок він розбив скло на вікнах будинку. А після того, як він зайшов у будинок, то відразу почав бити потерпілого через те, що друзі насміхалися з нього з приводу його відносин з ОСОБА_7 . Спочатку він бив потерпілого шнуром, який знайшов в будинку, потім бив сковорідкою та каструлею, усі події відбувались у різних кімнатах. Він не пам`ятає, чи вимагав у потерпілого гроші, тому що перебував у стані сп`яніння. Він знайшов та викрав планшет марки «Huawei» чорно-сірого кольору, потім сокирою перерубав електричні проводи, розбив скло на вхідних дверях та пішов додому. Він чітко не розумів, що саме робить, усе робив на автоматі. Чому перерубав електричні проводи пояснити не може. Наступного дня поліцейській вилучили у нього викрадений ним планшет.
5.Крім визнання обставин щодо суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 , та обставина, що зазначене суспільно небезпечне діяння мало місце і воно було вчинене саме ОСОБА_3 , також повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження згідно ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

6.Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2020 р. ОСОБА_7 повідомив про те, що, що 22 грудня 2020 року біля 22:00 години мешканець с. Комишівка ОСОБА_3 відкрито проник до будинку АДРЕСА_1 , де наніс йому тілесні ушкодження та відкрито викрав планшет марки «Huawei», банківську карту «Ощадбанк» та паспорт на ім`я ОСОБА_9 . Ця заява стала підставою для внесення 23 грудня 2020 року відповідних відомостей до ЄРДР за № 0001313 та початку досудового розслідування.

7.Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він є інвалідом І групи. ОСОБА_3 знає з дитинства, з ним він перебував у добрих стосунках. 22 грудня 2020 року після 22:00 години до нього зайшов ОСОБА_3 , вибив скло на вікнах. Коли ОСОБА_3 зайшов у будинок, то відразу схопив його за шию та придушував, під час чого він дихати не міг, після цього почав його бити, говорив про якісь плітки, але він його не розумів, оскільки ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 також вимагав гроші, які нібито він йому винен. На його прохання піти з будинку ОСОБА_3 не реагував. Спочатку, у першій кімнаті він схопив його за шию та душив, далі бив його проводом в область тулубу, один раз вдарив сковорідкою по голові, а в іншій кімнаті вдарив каструлею також по голові. Крім цього, наскільки він пам`ятає, ОСОБА_3 також наніс йому удар обухом сокири по голові. Далі, в кімнаті, де він ночує, ОСОБА_3 знайшов планшет, який викрав у його присутності, при цьому він не дозволяв йому брати його. Далі, він сокирою перерубав електричні проводи, вибив скло на вхідних дверях та пішов з будинку. Потерпілий також зазначив, що до цієї події він ОСОБА_3 таким ніколи не бачив, а на даний час він його пробачив, ніяких претензій до нього не має.

8.За даними протоколу огляду місця події від 23.12.2020 р. та додатку до нього у виді таблиць ілюстрацій, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , виявлені сліди суспільно небезпечного діяння. Так, скло на вхідних дверях будинку та на вікнах, розташованих праворуч від них, було розбите. При вході до приміщення будинку виявлено, що обстановка порушена, а саме: розкидані різні предмети, на підлозі лежали проводи. У коридорі при вході на стіні виявлені сліди розрізу проводів. Далі, в іншій кімнаті будинку, що розташована в двох метрах від входу, також порушена обстановка, розкидані речі заявника, зламані полиці, речі з полиці повалені на підлогу. Зі слів потерпілого, в цій кімнаті знаходився паспорт його співмешканки ОСОБА_10 та її банківська картка. В інших кімнатах будинку також були розкиданими речі, перегорнуті стільці, на підлозі лежав посуд.

9.Характер, тяжкість та локалізація тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_7 , підтверджується даними висновку експерта № 473 від 26.12.2020 р., відповідно до яких у ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: садна на обличчі, шиї, верхній правій кінцівці, тулубі, синці на обличчі, нижніх кінцівках. Характер, морфологічні особливості описаних ушкоджень у ОСОБА_7 свідчать про те, що вони були заподіяні 22.12.2020 р. та виникли від ударно-травматичної дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів) травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої не відобразились в ушкодженнях. Зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , при звичайному перебігу, мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більш як шість днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

10.Те, що саме ОСОБА_3 заволодів планшетом «Huawei BG2-U01», що належитьпотерпілому ОСОБА_7 , підтверджується тим, що безпосередньо у ОСОБА_3 вказаний планшет був виявлений та вилучений під час його затримання, що підтверджується відповідним протоколом від 23.12.2020 р.

11.А під час пред`явлення речей для впізнання, згідно відповідного протоколу від 23.12.2020 р. з додатком у виді фототаблиці, потерпілий ОСОБА_7 серед інших впізнав планшет, який йому належить та знаходився у нього в користуванні за ознаками корпусу, а саме чорно-сірого кольору, за маркою «Huawei», за тріщинами, що знаходяться по краю з обох сторін екрану планшету та за вм`ятинами на боках планшету.

12.Ринкова вартість робочого планшету марки «Huawei» моделі BG2-U01 станом на 22.12.2020 р. за цінами вторинного ринку України згідно висновку експерта № СЕ-19/116-21/930-ТВ від 20.01.2021 р. становила 1 893,66 грн.

13.Крім того, під час слідчого експерименту, проведеного згідно відповідного протоколу та додатку у виді фототаблиці, 24.12.2020 р. ОСОБА_7 на місці відтворив обставини та обстановку протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 відносно нього, та, знаходячись за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , показав, як саме ОСОБА_3 у коридорі будинку схопив його за шию, в іншій кімнаті наносив йому удари електричним кабелем по тілу. Далі, потерпілий показав, як ОСОБА_3 наносив йому удари совком, пательнею та руками по тілу, сокирою по голові, а також де саме знаходився планшет.

14.Також, під час проведення слідчого експерименту, що підтверджується відповідним протоколом від 24.12.2020 р. та додатком у виді фототаблиці, ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 відтворив обставини суспільно небезпечного діяння, та, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , показав яким чином він зайшов на територію домоволодіння, далі показав як він стукав у вікно, підійшов до вхідних дверей та відтворив, як він їх відкрив ривком. Після чого ОСОБА_3 показав, як зірвав електричний провід, зайшов у будинок і наніс потерпілому удар у бік, після чого наносив інші удари потерпілому по тілу електричним кабелем та металевим совком і пательнею по голові, також показав, як пішов в іншу кімнату, де знайшов та викрав планшет потерпілого. Далі вийшов у двір, де показав, як вибив скло у дверях та вікні та вказав на напрямок, куди пішов з викраденим планшетом. Під час судового розгляду ОСОБА_3 повністю підтримав данні вказаного слідчого експерименту, зазначивши, що все так і відбувалось.

15.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК, і про те, що саме ОСОБА_3 вчинив це суспільно небезпечне діяння, оскільки він, проникнувши у житло потерпілого ОСОБА_7 , здійснив напад на нього, застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, у виді придушення за шию.

16.При оцінці дій ОСОБА_3 суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 9 його постанови № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно яким небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

17.Таким чином, хоча застосовані ОСОБА_3 відносно ОСОБА_7 насильницькі дії і не призвели до завдання потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, але внаслідок застосування придушення за шию були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого в момент їх вчинення. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 заперечив застосування ним відносно потерпілого придушення за шию, ці обставини повністю підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_7 , наданими ним під час судового розгляду, а також даними, отриманими під час слідчого експерименту за його участю. Крім того, ці обставини також об`єктивно підтверджуються і даними висновку судово-медичного експерта № 473 від 26.12.2020 р., згідно яким у ОСОБА_7 , серед інших, виявлені садна на шиї.

18.Але разом з цим, за наслідками судового розгляду, на думку суду, не знайшла свого підтвердження наявність в діях ОСОБА_3 така кваліфікуюча ознака, як погроза застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, про що зазначено в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру.

19.На підтвердження цієї кваліфікуючої ознаки, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу. Так, як було вище зазначено, ОСОБА_3 під час судового розгляду заперечив те, що він погрожував потерпілому ОСОБА_7 . Цю обставину також заперечив і сам потерпілий ОСОБА_7 , який під час судового розгляду зазначив, що ОСОБА_3 йому жодним чином не погрожував. Крім того, ця обставина не підтверджується і іншими дослідженими судом доказами, зокрема, даними слідчих експериментів як за участю потерпілого ОСОБА_7 , так і ОСОБА_3 , стосовно якого передбачається застосування примусових заходів виховного характеру. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне уточнити встановлені судом обставини та виключити з кваліфікації суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК, кваліфікуючу ознаку погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

20.Але недоведеність застосування погрози насильством, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого не виключає кваліфікацію вчиненого ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння як таке, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, у зв`язку з тим, що судом встановлено, що при нападі ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_7 було застосоване насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, що само по собі є достатньою підставою для такої кримінально-правової оцінки дій особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким керувався
21.Таким чином, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК, і про те, що саме ОСОБА_3 вчинив це суспільно небезпечне діяння.

22.Але відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 76 від 09.02.2021 р., ОСОБА_3 в період часу, що стосується вчинення суспільно небезпечного діяння, страждав та на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Біполярного афективного розладу, поточний епізод гнівливої манії без психотичних симптомів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F31.1 за МКХ-10), внаслідок чого не міг і на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час не здатний розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення та не здатний до дій, спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав та обов`язків. У зв`язку з викладеним, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння та активного типу суспільної небезпеки, відносно нього рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч. 5 ст.94 КК).

23.Згідно ч. 2 ст. 19 КК, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

24.За змістом статті 93 КК, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

25.Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 , згідно даним вищезазначеного висновку судово-психіатричної експертизи № 76 від 09.02.2021 р., під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 187 КК, внаслідок хронічного психічного захворювання не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, то у відповідності до ч. 2 ст. 19 КК він знаходився у стані неосудності, у зв`язку з чим він не підлягає кримінальній відповідальності, а тому до нього мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

26.При визначені виду примусових заходів медичного характеру, суд у відповідності до ст. 94 КК враховує характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , тяжкість вчиненого діяння, а також ступінь небезпечності психічного хворого для самого ОСОБА_3 та для інших осіб.

27.ОСОБА_3 вчинив суспільне небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки особливо тяжкого злочину, та пов`язане із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.

28.Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

29.Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_3 , тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки особливо тяжкого злочину, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, а також з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 для себе та інших осіб, суд у відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 94 КК вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, оскільки ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я іншої особи, та за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при застосуванні примусових заходів медичного характеру
30.Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 24.12.2020 р. відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 30.03.2021 р. був змінений на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» строком до 25 травня 2021 року.

31.Оскільки суд дійшов висновку про застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, строк дії застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді поміщення до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» має бути продовжений до набрання ухвалою законної сили.

32.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням ухвалою законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2020 р. арешт та майно, що було предметом суспільно небезпечного діяння, в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК слід повернути власнику, йому же також слід повернути і вилучені з його будинку чавунну сковорідку та металевий совок, а інше майно в силу п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК слід знищити, як майно, що немає ніякої цінності.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК, ст. ст. 369 372, 513 КПК, суд

ухвалив:
1.Застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

2.Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», продовжити до набрання ухвалою законної сили.

3.З набранням ухвали законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2020 р. арешт, та планшет марки «Huawei» моделі BG2-U01 в корпусі чорно-сірого кольору залишити у власника потерпілого ОСОБА_7 , поновивши його право розпорядження; чавунну сковорідку, яка упакована в полімерний пакет № SUD3052982, один металевий совок, який упакований в пакет УХР0318712, повернути законному володільцю, а саме потерпілому ОСОБА_7 ; один фрагмент кабелю зі слідами ушкодження, один фрагмент шпалери з отвором від леза, три відрізки ліпкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, упаковані та опечатані в паперові конверти з пояснювальним текстом, знищити.
4.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 , який перебуває у закладі з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

5.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

6.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а ОСОБА_3 та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1