ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1038/21 Справа № 210/314/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 9 місяців 16 днів.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 змінив своє відношення до порядку відбування покарання в позитивний бік, працевлаштований в установі, до роботи відноситься добре, має заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку, вину у скоєні кримінального правопорушення, за яке відбуває покарання визнавав, є сиротою, зростав у притулку, покарання відбуває в умовах ізоляції від суспільства не лише вперше, а й за замах на вчинення злочину, а не за злочин, тому суд зробив висновок, що ОСОБА_7 має право на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що засуджені повинні доводити своє виправлення протягом всього періоду відбування покарання, а не лише безпосередньо перед застосуванням ст.81 КК України. ОСОБА_7 в 2019 році мав 3 стягнення, а саме: 18 січня 2019 року за відмову від робіт з благоустрою; 11 травня 2019 року за вилучення пакунку з комплектуючими зарядного пристрою до мобільного телефону, нетактовну поведінку, вживання нецензурних слів, перешкоджання обшуку, підбурювання інших засуджених до неправомірних дій; 02 серпня 2021 року вилучено заборонений предмет мобільний телефон, за які був переведений до ДІЗО.
Вказав, що за період відбування покарання з вересня 2020 року по січень 2021 року ОСОБА_7 до праці на ДП Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України не залучався взагалі, тобто не був працевлаштований, а виконання робіт з благоустрою колонії в порядку ч.5 ст.118 КВК України є обов`язком кожного засудженого.
Зазначив, що протоколом засідання комісії ДУ Криворізька виправна колонія (№80) №24 від 19 червня 2020 року прийнято рішення про відмову в застосуванні ст.82 КК України, оскільки ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення. Відповідно до щоденника з індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що станом на 27 січня 2021 року ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення, а не довів своє виправлення.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення.
Зазначив, що ОСОБА_7 не залучався до оплачуваної роботи через неможливість надати таку з боку адміністрації установи, натомість, в матеріалах справи наявні відомості про систематичну та постійну участь засудженого в благоустрої та ремонтних роботах в установі.
Вказав, що прокурором не враховано наслідки відмови особі, що перевиховувалась та виправилась, в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки така подія негативно вплине на ставлення інших засуджених до дотримання режиму, роботи та виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 26 жовтня 2016 р. Індусріальним районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточно останньому покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 26.08.2015 р. по 04.09.2015 р. відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, скасувано в частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Виключено із резолютивної частини цього вироку посилання на ч.1 ст. 70 КК України.
Цією ж ухвалою вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року змінено в частині призначеного покарання та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , він за час відбування покарання характеризується посередньо, мав стягнення та три заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. До праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим.
Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 в 2019 році мав 3 стягнення, а саме: 18 січня 2019 року за відмову від робіт з благоустрою; 11 травня 2019 року за вилучення пакунку з комплектуючими зарядного пристрою до мобільного телефону, нетактовну поведінку, вживання нецензурних слів, перешкоджання обшуку, підбурювання інших засуджених до неправомірних дій; 02 серпня 2021 року вилучено заборонений предмет мобільний телефон, за які був переведений до ДІЗО.
Колегія суддів зазначає, що хоча вказані стягнення і погашені, проте у сукупності не дають підстави вважати, що ОСОБА_7 протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів зазначає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, і наявність заохочень не можуть свідчити про виправлення засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора і скасувати ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4