Провадження № 1-кп/638/90/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі;

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000681 від 10.06.2013 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджану, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого як фізична особа - підприємець, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_6 , на протязі вересня - листопада 2012 року, на території м. Харкова та Харківської області, під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дізнався про те, що товариш останнього - ОСОБА_9 у червні 2012 року притягнений до кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, до нього, по кримінальній справі, яка розглядається по суті у Дзержинському районному суді м. Харкова, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, у зв`язку з чим ОСОБА_9 потребує кваліфікованої юридичної допомоги.

Отримавши вказану інформацію, ОСОБА_6 , не маючи юридичної освіти та документів, які надають право на надання юридичної допомоги, діючи із корисливих спонукань, вирішив скористатись довірою ОСОБА_8 і родичів ОСОБА_9 та, під приводом надання юридичної допомоги, шляхом обману, заволодіти грошовими коштами матері останнього - ОСОБА_10 .

Діючи із вказаною метою, ОСОБА_6 , у невстановленому під час розслідування місці, вступив у злочинну змову в групі осіб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та узгодив з ним план скоєння шахрайства, згідно якого, вони планували увійти в довіру до ОСОБА_10 , а також, ОСОБА_8 під видом осіб, які нібито є посередниками між нею та адвокатом, який буде надавати її сину кваліфіковану юридичну допомогу, на законних підставах забезпечить прийняття рішення про звільнення ОСОБА_9 з-під варти та винесення вироку не пов`язаного з позбавленням волі, та, таким чином, ввести ОСОБА_10 в оману і заволодіти її грошовими коштами.

Усвідомлюючи суспільну небезпечність запланованого злочину та бажаючи його вчинити, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 , ввів ОСОБА_8 в оману, повідомивши останньому заздалегідь неправдиві відомості про те, що він нібито працює помічником адвоката, який за грошову винагороду у сумі 5000 доларів США може здійснити захист інтересів ОСОБА_9 таким чином, що на початку 2013 року ОСОБА_9 суд звільнить з-під під варти та призначить покарання не пов`язане з позбавленням волі. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що він особисто буде посередником між родичами ОСОБА_9 та адвокатом, у зв`язку з чим складання будь яких письмових угод не потрібно, і запевнив ОСОБА_8 у своїй порядності та успішному вирішенні справи.

Після цього, ОСОБА_8 , в денний час в період з 17 по 24 листопаду 2012 року, більш точна дата під час досудового слідства не встановлена, розраховуючи на порядність та чесність ОСОБА_6 , маючи бажання надати допомогу ОСОБА_9 , не будучи повідомленим та не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибув за місцем мешкання матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 - до будинку АДРЕСА_5 та переказав їй пропозицію ОСОБА_6 .

Розраховуючи отримати кваліфіковану юридичну допомогу та на законних підставах звільнити сина - ОСОБА_9 з-під варти, ОСОБА_10 погодилась на цю пропозицію та передала ОСОБА_8 для подальшої передачі ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, в якості сплати за юридичні послуги із захисту ОСОБА_9 , надання яких обіцяв забезпечити ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_8 , повідомив у телефонній розмові ОСОБА_6 про згоду ОСОБА_10 із пропозицією про надання юридичної допомоги та отримання від неї названої ОСОБА_6 суми грошових коштів, повернувся до місця свого мешкання - до будинку АДРЕСА_6 , куди через декілька годин прибув ОСОБА_6 .

Знаходячись у домоволодінні за вказаною адресою, ОСОБА_6 , заздалегідь не маючи наміру надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 та не володіючи для цього знаннями в області кримінального права, діючи умисно, за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_8 передані ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що за курсом Національного Банку України в розмірі 799,3 гривень України за 100 доларів США, склало на момент скоєння злочину 39965 гривень, заволодів ними, обернувши їх на свою користь, чим завдав спільно з ОСОБА_7 , шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.

Заволодівши при вищевказаних обставинах грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у продовж листопада 2012 року - січня 2013 року не прийняли будь-яких заходів щодо надання ОСОБА_9 юридичної допомоги особисто або через кваліфікованих спеціалістів, а навпроти, на початку січня 2013 року, більш точна дата під час досудового слідства не встановлена, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, маючи єдиний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_10 , прибув за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_6 , де, зловживаючи довірою останнього, запропонував надати йому ще 3000 доларів США, нібито для подальшої передачі адвокату у якості додаткової оплати за надання ОСОБА_9 юридичної допомоги. При цьому, з метою введення ОСОБА_8 і ОСОБА_10 в оману, імітуючи збирання документів для надання юридичної допомоги, ОСОБА_6 попрохав надати йому довідки про те, що ОСОБА_9 є єдиним годувальником своїх малолітніх дітей.

Того ж дня, ОСОБА_8 , розраховуючи, що ОСОБА_6 виконає свої зобов`язання по організації надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 , прибув за місцем мешкання ОСОБА_10 - до будинку АДРЕСА_5 , де переказав їй вимоги ОСОБА_6 , отримав від потерпілої грошові кошти в сумі 3000 доларів США та довідку про те, що ОСОБА_9 є єдиним годувальником своїх малолітніх дітей.

Після цього, ОСОБА_8 повернувся до місця свого мешкання за вищевказаною адресою, де передав ОСОБА_6 надані ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що за курсом Національного Банку України - 799,3 гривень України за 100 доларів США, склало на момент скоєння злочину 23 979 гривень, для сплати послуг адвоката з надання юридичної допомоги ОСОБА_9 . Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом обману, за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , заздалегідь не маючи наміру надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 та не володіючи для цього знаннями в області кримінального права, заволодів вказаними грошовими коштами, обернувши їх на свою користь, чим завдав, спільно з ОСОБА_7 , шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.

Заволодівши за вищевказаних обставин грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на протязі січня - лютого 2013 року, не прийняли будь-яких заходів щодо надання ОСОБА_9 юридичної допомоги особисто, або через кваліфікованих спеціалістів, про що стало відомо ОСОБА_8 .

У зв`язку з не виконанням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взятих на себе зобов`язань по наданню юридичної допомоги ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в один із днів в кінці лютого 2013 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, виказав йому вимогу пояснити причини своєї бездіяльності та повідомив, з цією метою, номер телефону ОСОБА_10 , запропонувавши пояснити їй свою бездіяльність у організації надання юридичної допомоги ОСОБА_9 .

Скориставшись можливістю особистого спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, з єдиним з ОСОБА_7 умислом, направленим на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_10 , яка на той час перебувала за межами України - на території Російської Федерації, зателефонував їй та, посилаючись на нібито виниклі труднощі, запевнив у отриманні позитивного результату в майбутньому, після чого, запропонував передати йому ще грошові кошти в сумі 6000 доларів США, нібито з метою передачі адвокату.

Будучи введеною ОСОБА_6 в оману, ОСОБА_10 , з метою забезпечити надання юридичної допомоги своєму сину - ОСОБА_9 , 12.02.2013 перерахувала на ім`я ОСОБА_6 банківським переказом №119422617 через відділення №6984/0405 ВАТ «Сбербанк Росії» в м.Чусовой Пермського Краю Російської Федерації, грошові кошти в сумі 62000 рублів Російської Федерації.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , прибув цього ж дня близько 13.24 год. в відділення ПАТ «Сбербанк Росії» за адресою: м.Харків, вул. Донець-Захаржевського, 1, де отримав за квитанцією №8482874 грошові кошти в сумі 16 431 гривню 86 копійок, що за крос-курсом вказаного Банку склало на момент вчинення злочину еквівалент 62000 рублів Російської Федерації, і, не маючи наміру надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 , заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав, спільно з ОСОБА_7 , шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_10 , будучи введеною ОСОБА_6 за вищевказаних обставин в оману, щодо забезпечення надання ним юридичної допомоги її сину, 12.02.2012 попрохала свою знайому - ОСОБА_11 зустрітись з ОСОБА_6 та передати йому для сплати послуг адвоката додаткові грошові кошти в сумі 4000 доларів США.

13.02.2013, ОСОБА_11 , виконуючи зазначене вище прохання ОСОБА_10 , домовившись в телефонній розмові з ОСОБА_6 про зустріч біля будинку АДРЕСА_5 та, через свого чоловіка- ОСОБА_12 передала йому грошові кошти у сумі 4000 доларів США для сплати послуг з надання юридичної допомоги ОСОБА_9 .

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_6 , діючи шляхом обману, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заздалегідь не маючи наміру надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 та не володіючи для цього знаннями в області кримінального права, заволодів грошовими коштами в сумі 4000 доларів США, що за курсом Національного Банку України - 799,3 гривень України за 100 доларів США, склало на момент скоєння злочину 31 972 гривень, обернувши їх на свою користь, чим завдав спільно з ОСОБА_7 , шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 , в один із днів наприкінці березня 2013 року зателефонував ОСОБА_8 і повідомив заздалегідь неправдиві відомості про те, що у ОСОБА_6 нібито виникли труднощі, які заважають займатись питаннями щодо надання ОСОБА_9 юридичної допомоги, тому цим питанням разом із ОСОБА_6 тепер буде займатись і він, у зв`язку з чим їм необхідно зустрітися.

Під час зустрічі біля пам`ятника ОСОБА_13 у саду ім. Т.Г.Шевченка по вул. Сумській в м. Харкові, ОСОБА_7 , з метою увійти в довіру до ОСОБА_8 , назвав тому точні суми раніше переданих ОСОБА_6 грошових коштів, чим підтвердив свою причетність до цієї справи. При цьому, ОСОБА_7 , реалізуючи спільні з ОСОБА_14 протиправні наміри, увійшовши в довіру до ОСОБА_8 , запропонував передати йому з ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3000 доларів США у якості чергової сплати послуг адвоката при наданні ОСОБА_9 юридичної допомоги, заздалегідь знаючи, що обіцяна ним юридична допомога останньому надана не буде, а отримані грошові кошти будуть привласнені.

В один із днів наприкінці березня 2013 року, в денний час, ОСОБА_8 , довірившись ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , прибув за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , де переказав їй отриману від ОСОБА_7 вищевказану пропозицію, яка містила заздалегідь неправдиві відомості щодо намірів останнього, разом із ОСОБА_6 , забезпечити через адвоката надання кваліфікованої юридичної допомоги її сину - ОСОБА_9 .

Бажаючи звільнення законним шляхом ОСОБА_9 з-під варти та розраховуючи на порядність ОСОБА_6 з ОСОБА_7 у виконанні взятих на себе в усній формі обов`язків, ОСОБА_10 передала ОСОБА_8 для подальшої передачі ОСОБА_7 з ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 2000 доларів США та через три дні ще 1000 доларів США.

Домовившись у телефонній розмові про зустріч, ОСОБА_8 в один із днів наприкінці березня 2013 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, прибув до саду ім. Т.Г. Шевченко на вул. Сумській в м. Харкові, де зустрівся з ОСОБА_7 та передав йому, отримані від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2000 доларів США для сплати послуг з надання юридичної допомоги ОСОБА_9 , а через три дні, під час чергової зустрічі на вищевказаному місці, передав йому, грошові кошти в сумі 1000 доларів США, також отримані від ОСОБА_10 .

Отримавши, таким чином, від ОСОБА_8 належні ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 3000 доларів США, що за курсом Національного Банку України - 799,3 гривень України за 100 доларів США, склало на момент скоєння злочину 23979 гривень, ОСОБА_7 , скориставшись довірою ОСОБА_10 , не маючи наміру надання кваліфікованої юридичної допомоги ОСОБА_9 та не володіючи для цього знаннями в області кримінального права, спільно з ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою в групі осіб, заволоділи цими грошовими коштами обернувши їх на свою користь, чим завдали ОСОБА_10 шкоду на вказану суму.

Після заволодіння за вищевказаних обставинах грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 у продовж березня - червня 2013 року, не прийняли будь яких заходів щодо надання ОСОБА_9 юридичної допомоги особисто, або через кваліфікованих спеціалістів і 04 червня 2013 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Незважаючи на вказану обставину, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжили свої протиправні дії направлені на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_10 .

В денний час у період з 04 по 10 червня 2014 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 , переслідуючи єдину мету - заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч за телефоном, прибув в сад ім. Т.Г.Шевченко на вул. Сумській в м. Харкові, де зустрівся з ОСОБА_8 і повідомив йому заздалегідь неправдиві відомості про те, що винесення ОСОБА_9 вироку пов`язаного з позбавленням волі судом першої інстанції є частиною їх з ОСОБА_6 плану. Тепер, вони з останнім планують помістити ОСОБА_9 до лікарні виправної установи та направити апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, після чого апеляційним судом Харківської області буде прийняте рішення про звільнення ОСОБА_9 з під варти. При цьому, ОСОБА_7 , реалізуючи спільні з ОСОБА_14 протиправні наміри, запропонував ОСОБА_8 передати йому з ОСОБА_6 ще грошові кошти на суму 8000 доларів США у якості чергової сплати послуг адвоката при наданні ОСОБА_9 юридичної допомоги, заздалегідь усвідомлюючи, що обіцяна ними юридична допомога ОСОБА_9 надана не буде, а отримані грошові кошти будуть ними привласнені.

Після чого, ОСОБА_8 переказав ОСОБА_10 пропозицію ОСОБА_7 та, усвідомивши, що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_14 ніякої юридичної допомоги ОСОБА_9 не надали та не збираються надавати у подальшому, а всі їх попередні обіцянки виявились оманою та способом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_8 звернувся із заявою про вчинення останніми злочину до правоохоронних органів.

За вищевказаних обставин, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 15000 доларів США та 62 000 рублів Російської Федерації, що за курсом Національного Банку України, склало на момент скоєння злочину загальну суму в 136 326 гривень 86 копійок, що більш ніж в 100 разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на момент скоєння злочину та є значною шкодою потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили клопотання про їх звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст.49 КК України. В обґрунтування клопотань зазначили, що вони обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до трьох років, і з його вчинення минуло більше п`яти років, оскільки злочин було вчинено протягом вересня листопада 2012 року.

Також, обвинувачені, кожний окремо, вказали, що не визнають вину у вчиненні інкримінованого злочину, обвинувачений ОСОБА_7 також просив розглянути заявлене клопотання за відсутності його захисника ОСОБА_15 .

Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання, вказавши, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Захисник ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Захисник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.

Згідно до ч.1 ст.12 КК України цей злочин є нетяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, яке мало місце у вересні 2012 року, п`ятирічний строк давності для притягнення їх до кримінальної відповідальності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України, минув. Отже, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Обвинуваченим та потерпілій роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, після чого обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали свою згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Таким чином, клопотання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись, п.3 ч.1 ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у зв`язкуіз закінченням строків давності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000681 від 10.06.2013 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.2 ст.190 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: