КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного Київської області від 23 березня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Києво-Святошинського районного Київської області від 23 березня 2021 року у клопотанні захисників про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_9 , обвинуваченому ОСОБА_6 - кожному - строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» строком на 60 днів, починаючи з 23 березня 2021 року, а саме - до 21 травня 2021 року, включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України без альтернативи внесення застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід домашній арешт.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що в порушення Глави 18 КПК України суд продовжив запобіжний захід ОСОБА_6 без відповідного клопотання прокурора щодо останнього про продовження застосування запобіжного заходу, таким чином суд проявив упередженість, вийшовши за межі наданих йому КПК повноважень, та тим самим порушив право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, його право на свободу та особисту недоторканість.
Крім того, як вказується в апеляційній скарзі, прокурор не просив відносно ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід, а тому суд не мав права продовжувати заходи забезпечення.
Також апелянт акцентує увагу на тому, що місцевий суд не мав права відмовляти у застосуванні застави до ОСОБА_6 , оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину без застосування насильства. Апелянт вказує на те, що єдиною підставою для тримання під вартою ОСОБА_6 , як зазначив суд, є тяжкість висунутого обвинувачення, що не є ризиком передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник вказує на те, що місцевим судом не зазначено в ухвалі окремо щодо ОСОБА_6 , який є несудимий, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання і, головне, потребує негайного оперативного втручання по здійсненню операції на подовженні кінцівки, а також не зазначено, чому відносно останнього не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Апелянт наголошує на тому, що згідно з висновком експертного дослідження у ОСОБА_6 наявна хвороба, перебіг якої супроводжуються порушенням функції ходи та опори, що на даний час проявляються у вигляді болю, а тому потребує невідкладної хірургічної допомоги, яка полягає у подовженні правої нижньої кінцівки, наприклад, шляхом вживлення імпланту. Хірургічне лікування даної патології може бути проведено лише в умовах вузькопрофільної медичної установи ортопедичного напрямку з подальшою реабілітацією в умовах стаціонару та амбулаторії. Своєчасне ненадання ОСОБА_6 відповідної хірургічної медичної допомоги призведе до прогресування «синдрому різної довжини ніг», який вже на початковій стадії сколіозу, деформації (ротації) таза буде мати незворотні наслідки і стане підставою не лише для встановлення інвалідності, а й пожиттєвого забезпечення відповідними спеціальними умовами на робочому місці та в побуті».
На переконання захисника ОСОБА_5 , ухвала місцевого суду в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є очевидно незаконною.

З огляду на те, що прокурором, захисником та обвинуваченим клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не подавалось, колегія суддів відповідно до положень ст. 422-1 КПК України вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як встановлено з копії ухвали, направленої місцевим судом на вимогу суду апеляційної інстанції, у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження № за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного Київської області від 23 березня 2021 року відмовлено у клопотанні захисників про зміну запобіжного заходу, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_9 , обвинуваченому ОСОБА_6 - кожному - строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» строком на 60 днів, починаючи з 23 березня 2021 року, а саме - до 21 травня 2021 року, включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України без альтернативи внесення застави.

Суд мотивував рішення тим, що обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому під тягарем покарання, яке загрожує кожному з них у випадку доведеності обвинувачення, існує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 будуть переховуватися від суду, тому суд вважає виправданим тримання обвинувачених під вартою без альтернативи внесення застави, що також, на переконання суду, забезпечить стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З копії оскаржуваної ухвали встановлено, що рішення суду про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішено у порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, і вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що суд проявив упередженість, вийшовши за межі наданих йому КПК повноважень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує стадію судового розгляду, те, що обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:.. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до наявних відомостей ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, з огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинувачених, у т.ч. і ОСОБА_6 , в інкримінованому кримінального правопорушення, під час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, про що і зазначив в оскаржуваній ухвалі, те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому являє собою значну суспільну небезпеку, що наявний ризик переховування під тягарем покарання, яке загрожує кожному з них у випадку доведеності обвинувачення, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявному ризику.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не просив відносно ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід, а тому суд не мав права продовжувати заходи забезпечення, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, в якій зазначена позиція прокурора про необхідність перебування обвинувачених під вартою.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні розбою, а тому, всупереч доводів апеляційної скарги, відсутні правові підстави для визначення розміру застави.

Окрім того, доводи захисника про те, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, потребує негайного оперативного втручання по здійсненню операції на подовженні кінцівки, самі по собі, без інших вагомих обставин, не мінімізують ризик переховування настільки, щоб дійти висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на підставі наявних на даний час з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про невмотивованість та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

За сукупності обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного Київської області від 23 березня 2021 року в частині продовження обвинуваченому за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3