Справа № 131/1293/15-к
Провадження №1-кп/930/78/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Немирівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 25.02.2015 року відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Дашів Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Немирівського районного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.
В межах даного кримінального провадження від заявника ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про скасування арешту з майна.
Своє клопотання ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що 31 березня 2015 року, в порядку статті 127, 128 КПК України, прокуратурою Іллінецького району Вінницької області заявлено цивільний позов в інтересах держави до відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 80 373 гривень.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду від 24 квітня 2015 року в межах вказаного кримінального провадження, в порядку забезпечення кримінального провадження в частині цивільного позову прокурора в інтересах держави, накладено арешт на частину належного дружині підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на прав власності нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, а саме на;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,70 га., розташованої на території Бабинської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області, за межами с. Бабин, кадастровий номер - 010000040,

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2499 га., розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - 040010056,

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0967 га., розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - 040010057,

- 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 .

15.06.2018 року заявник ОСОБА_6 , як власник майна звернулася до приватного нотаріуса Іллінецького нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_8 з метою підготовки документів по відчуженню належного їй на праві власності житлового будинку за АДРЕСА_1 , де їй стало відомо про існування зазначеної ухвали слідчого судді.

Як зазначає власник майна ОСОБА_6 , що при вирішенні питання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 25.02.2015 року стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 191 КК України будо допущено помилку в об`єктах нерухомості та помилково накладено арешт на частину належного їй житлового будинку.

Порушення майнових прав ОСОБА_6 триває по сьогодні, а тому вона звернулася до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення даного клопотання не заперечував. Вважає що наявні усі підстави для скасування арешту з нерухомого майна. Надав на огляд суду відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує право власності на нерухоме майно за його власником ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 також не заперечували щодо заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись із клопотанням та дослідивши додані до нього копії документів, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду від 24 квітня 2015 року в межах вказаного кримінального провадження та в порядку забезпечення цивільного позову прокурора в інтересах держави, накладено арешт на частину належного дружині підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на праві власності нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 20.02.2004 року приватним нотаріусом Іллінецького нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_6 набула у власність двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2010 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 , зареєстроване за № 212 державним реєстратором Іллінецької міської ради Вінницької області 06.10.2016 року.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 за ОСОБА_6 було визнано право власності на квартиру за АДРЕСА_3 , в порядку набувальної давності.
Станом на 29.12.2012 року за адресою по АДРЕСА_1 було проведено реєстрацію одноквартирного житлового будинку за ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в рівних частках кожному. Про накладку номерів будинку МБТІ було повідомлено сільську раду.

Тобто на час ухвалення слідчим суддею Іллінецького районного суду ухвали про накладення арешту на майно, інформації щодо об`єкта нерухомості за АДРЕСА_4 правоохоронним органам не надавалося. Тому при вирішенні питання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 25.02.2015 року стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 191 КК України будо допущено помилку в об`єктах нерухомості та помилково накладено арешт на частину належного ОСОБА_6 житлового будинку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.04.2015 року по справі № 131/744/15-к на частину належного ОСОБА_7 на праві власності нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя у кримінальному провадженні № 0000043 від 25.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 100, 131-132, 170-175, 314-315, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.04.2015 року по справі № 131/744/15- к в межах кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 25.02.2015 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого по ч. 2 статті 191 КК України, в частині арешту 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , ш,о є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Згідно з оригіналом
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Немирівського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1