Справа № 199/3971/21
УХВАЛА

03.08.2021 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000319 від 19.04.2021 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на 60 днів. Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили відмовити в клопотанні прокурора.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке виразилось в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої та яке було ним вчинено через нетривалий час після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, і у разі доведеності його вини йому може бути призначене покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, суспільну небезпеку інкримінованого кримінально протиправного діяння та його резонанс у суспільстві.
Також суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор в своєму клопотанні, враховуючи ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, .
Все це, на думку суду, свідчить про те, що останній, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Тому, суд приходить до висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
ЄСПЛ наголошує у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства від 28.10.1994, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для отримання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні «особливої категорії злочинів», а у справі «Боротюк проти України» від 16.10.2010 визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, та ризик ухилення обвинуваченого від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення.
Отже, доводи сторони захисту щодо даних про особу обвинуваченого не гарантують належну процесуальну поведінку обвинуваченого та можливість запобігання встановлених ризиків, тому суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи на даний час не можуть бути застосовані.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Як встановлено з обвинувального акту, злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , призвів до тяжких наслідків у вигляді загибелі людини, вчинений в стані сильного алкогольного сп`яніння, після настання дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений з місця події зник.
Враховуючи вищевикладене та вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 жовтня 2021 року включно.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: