справа № 208/4067/20
№ провадження 1-кп/208/32/21
ВИРОК
Іменем України

01 квітня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000711 від 01.05.2020 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.07.1994 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, 42 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України, відстрочено виконання вироку на 2 роки;

- 03.10.1995 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, 17, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, 42 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, звільнений 01.07.1999 року з Криворізької ВК (№ 80), за рішенням суду 30.06.1999 року, ст. 52 КК України на умовно достроковий термін, невідбутий строк - 1 рік 10 місяців;

- 16.07.2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 18.03.2003 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, 69, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк за вироком від 16.07.2002 року, до відбуття - 4 роки 1 місяць позбавлення волі з врахуванням приписів ст. 72 КК України, 15.12.2006 року звільнений з Синельнівської ВК (№ 94) по відбуттю строку покарання;

- 19.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців 23 дні, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 72 КК України покарання відбуте повністю;

- 20.07.2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, 01.10.2019 року знятий з обліку Дніпровського РВ пробації за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2019 року по закінченню іспитового строку, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , 30.04.2020 року приблизно о 12:30 год. знаходився на зупинці маршрутного таксі, розташованої за адресою: м. Кам`янське, вул. Бурхана, біля будинку № 3, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , яка направлялась в сторону зупинки транспорту «Зоря», з протилежної йому сторони та тримала в руках гаманець червоного кольору та мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву та корисливої мети, викрадення у ОСОБА_6 будь-якого майна.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення майна ОСОБА_6 , 30.04.2020 року приблизно о 12.35 год., ОСОБА_4 перейшов на протилежну сторону проїжджої частини від місця, де він знаходився та наздогнав потерпілу ОСОБА_6 навпроти будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, а також розуміючи, що своїми діями він вчиняє відкрите, протиправне, поза волею власника вилучення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та зрівнявшись з нею, ухопив її за шию лівою рукою та утримуючи потерпілу ОСОБА_6 вигукнув, щоб остання віддала йому речі, котрі він побачив у неї в руках, а саме мобільний телефон та гаманець червоного кольору.

Після чого, потерпіла ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 гаманець червоного кольору з дисконтними картками, які матеріальної цінності не мають, та мобільний телефон «NOMI i281+» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/532 від 27.05.2020 року складає 486, 67 грн з сім-картою оператора телекомунікації «Київстар» НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілої не має.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто для доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_4 , утримуючи протиправно викрадене майно при собі, побіг у напрямку вул. Бурхана, де з поля зору потерпілої зник. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 486, 67 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що грабіж вчинив за обставин, викладених в обвинувальному акті, викрадений телефон продав знайомим, гаманець викинув. Злочин вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та сваркою з дружиною. Щиро кається у вчиненому, зазначає, що вибачився перед потерпілою, прохає не позбавляти його волі.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні додатково зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 сприяв слідству, надає допомогу хворим та літнім батькам, сам має незадовільний стан здоров`я, тому його покарання має бути не пов`язане з позбавленням волі та у мінімальному розмірі.

Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву про проведення судового провадження за її відсутності, цивільний позов заявляти наміру не має, щодо виду та міри покарання підтримує думку прокурора.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно приписів ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим, докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, встановлена і доведена.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, класифікується як тяжкий злочин;

- особу винуватого, який раніше судимий, скарг за місцем проживання не надходило, перебування його на обліку лікаря нарколога, неперебування на обліку лікаря психіатра, його соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі, відсутність офіційного працевлаштування, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах середньої санкції ч. 2 ст. 186 КК України. В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і встановленням йому максимально тривалого іспитового строку.

Цивільний позов потерпілою не заявлений. Клопотань щодо обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до суду не надходило. По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, зі скасуванням застосованих заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України з огляду на припинення існування обставин, що були підставами для їх застосування. На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/532 від 27.05.2020 року у сумі 1 307, 60 грн (одна тисяча триста сім гривень шістдесят копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді № 208/3132/20, 1-кс/208/913/20 від 20.05.2020 року на мобільний телефон «NOMI i281+» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон «NOMI i281+» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1