Справа 370/ 2766/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1615/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали кримінального провадження № 0000568 від 01.09.2020 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 30.01.2021 року включно.

Дане рішення мотивовано тим, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 є громадянами іншої держави, зареєстровані за однією адресою, проте фактично проживають за іншою, не мають постійного місця роботи, у обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому останні можуть переховуватись від суду. Крім того, обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходів, а тому існують достатні підстави вважати, що вони можуть вчинити інші злочини проти власності для підтримання власної життєдіяльності та переховування від суду. Також, прокурором доведено ризик того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зможуть незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших обвинувачених з метою надання ними неправдивих показань або відмови від дачі будь-яких показань у даному провадженні.На переконання суду першої інстанції, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який ефективно забезпечить виконання обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_13 покладених на них процесуальних обов`язків.

Як в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 так і в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 , які за своїм змістом є ідентичними, указано на необґрунтованість клопотання прокурора про необхідність обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання апелянтів, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак, на думку обвинувачених, дане клопотання ґрунтується виключно на припущеннях без жодних належних доказів на обґрунтування доводів указаних у ньому. Вважали обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою занадто суворим. Просили скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати до них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану обвинуваченим ОСОБА_10 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, також підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_14 ;
захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_14 та просив її задовольнити, та не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 ;

прокурора, який заперечував щодо задоволення обох апеляційних скарг, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про обрання (продовження) запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен також врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, вік, стан здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, майновий стан обвинуваченого.
Оцінюючи доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є аналогічними за змістом, колегія суддів знаходить їх не обґрунтованими. Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від суду. При цьому указаний ризик, на думку колегії, є значним. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку доведеності їх вини у вчиненні інкримінованого їм злочину. При оцінці даного ризику колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поставленого у вину обвинуваченим, а також існування реальної можливості переховуватись враховуючи відсутність у обвинувачених постійного місця проживання на території України, відсутність на території України міцних соціальних зв`язків та ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави. Наведене указує на існування ризику переховування обвинувачених від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу. Обраний запобіжний захід у виді тримання цих обвинувачених під вартою, на думку колегії суддів, здатний в повній мірі запобігти можливості обвинувачених переховуватись від суду.

Також колегія суддів вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення враховуючи те, що обвинувачені не мають постійного джерела доходу, до вчинення інкримінованого їм злочину не були працевлаштовані та не мали джерела доходу. Матеріали провадження не містять доказів, які б вказували на неможливість перебування обвинувачених під вартою за станом здоров`я.

Щодо можливості застосування до обвинувачених інших альтернативних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та попередити ризик переховування цих обвинувачених від суду, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин та відсутністю у обвинувачених постійного місця проживання на території України.

Наведене указує на відсутність підстав для скасування ухвали Макарівського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу у цій частині без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, якою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 30.01.2021 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4