Справа № 750/7135/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/381/21
Категорія - ч.2 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

законного представника обвинуваченої - ОСОБА_12 ,

обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння - ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002004 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_15 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року та за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_17 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75, 104 КК України, ОСОБА_14 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_2 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75, 104 КК України, ОСОБА_16 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_3 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_15 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_4 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75, 104 КК України, ОСОБА_13 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_5 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_23 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Крім того, оскаржуваною ухвалою щодо:

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_6 , раніше не судимої,

застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_25 , до досягнення повноліття, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вироком місцевого суду встановлено, що обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 та ОСОБА_13 вчинили злочини за наступних обставин.

1) 12 березня 2017 року, близько 16.00 год., неповнолітня ОСОБА_14 спільно з неповнолітньою ОСОБА_13 та за участі малолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_17 , та приблизно з 10-ма знайомими особами, приїхали до під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_7 , для зустрічі з малолітньою ОСОБА_26 .

ОСОБА_14 , діючи спільно з ОСОБА_13 , та за участі малолітньої ОСОБА_17 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, знаходячись у громадському людному місці, поряд із під`їздом №1, будинку АДРЕСА_7 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в ігноруванні та зневажливому ставленні до існуючих правил поведінки та співжиття у суспільстві, порушенні громадського спокою, зухвало-зневажливому та презирливому відношенні до норм суспільної моралі, благопристойності та моральності, демонструванні своєї зневаги до існуючих у суспільстві правил та норм поведінки, протиставленні своєї поведінки вказаним правилам та нормам, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що проявлялась в утриманні потерпілої за волосся, висловлюваннями нецензурними словами, не реагуванням на зауваження сторонніх осіб, публічному приниженні потерпілої у присутності своїх знайомих, бажанні самоствердитись у підлітковому середовищі, небажанні протягом тривалого часу припинити свої дії, користуючись чисельною перевагою та відсутністю опору, умисно, безпричинно застосували насильство до малолітньої потерпілої ОСОБА_26 із заподіянням їй побоїв, тілесних ушкоджень та образ.

При цьому, ОСОБА_14 схопила потерпілу ОСОБА_26 правою рукою за волосся та, потягнувши в бік, нанесла один удар лівою ногою в область спини, від чого потерпіла впала на землю. Після цього потерпілу за волосся схопила ОСОБА_17 , а ОСОБА_14 , ставши зверху над ОСОБА_26 , схопила її за волосся та потягнула в бік. У цей час до них підійшла ОСОБА_13 та нанесла один удар коліном правої ноги в область голови потерпілої. Потім ОСОБА_14 нанесла один удар лівою ногою в область живота, а ОСОБА_13 в той же момент нанесла один удар лівою рукою в область обличчя ОСОБА_26 . Одразу після цього ОСОБА_14 з силою штовхнула потерпілу, яка намагалась піднятись із землі в груди, від чого остання вдарилась головою об землю, після чого нанесла їй один удар правою ногою в область лівої сторони тулубу, а ОСОБА_13 , схопивши потерпілу лівою рукою за волосся, притисла її головою до землі. Далі ОСОБА_14 притисла обома руками потерпілу до землі, а ОСОБА_27 нанесла їй один удар лівою ногою в ліве плече. Коли ОСОБА_26 намагалась сховатись за перехожим, який в цей час підійшов на місце події, ОСОБА_14 , незважаючи на це та осуд сторонніх осіб, продовжуючи свої хуліганські дії, схопила її лівою рукою за волосся та з силою потягнувши донизу, нанесла один удар коліном лівої ноги в область спини. Після чого, не реагуючи на зауваження присутніх, знову схопила потерпілу лівою рукою за волосся та з силою потягнула донизу, від чого остання впала на землю.

У результаті протиправних дій неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та малолітньої особи ОСОБА_17 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, малолітня потерпіла ОСОБА_26 отримала побої та легкі тілесні ушкодження.

2) 02 квітня 2017 року, близько 16.30 год., ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_16 та приблизно з 30-ма знайомими особами, приїхали до торгівельного центру "Мегацентр", що розташований по проспекту Миру, 49 у м. Чернігові, для зустрічі з малолітньою ОСОБА_28 .

У подальшому ОСОБА_14 , діючи спільно з ОСОБА_16 , знаходячись у громадському людному місці, поряд з гаражем, неподалік магазину "Симпатик", що по вул. Пятницькій, 53 в м. Чернігові, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в ігноруванні та зневажливому ставленні до існуючих правил поведінки та співжиття у суспільстві, порушенні громадського спокою, зухвало-зневажливому та презирливому відношенні до норм суспільної моралі, благопристойності та моральності, демонструванні своєї зневаги до існуючих у суспільстві правил та норм поведінки, протиставленні своєї поведінки вказаним правилам та нормам, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що проявлялась в утриманні потерпілої за волосся, висловлюваннями нецензурними словами, не реагуванням на зауваження сторонніх осіб, публічному приниженні потерпілої у присутності своїх знайомих, бажанні самоствердитись у підлітковому середовищі, небажанні протягом тривалого часу припиняти свої дії, користуючись чисельною перевагою та відсутністю опору, умисно, безпричинно застосували насильство до малолітньої ОСОБА_28 із заподіянням їй побоїв, тілесних ушкоджень та образ.

При цьому ОСОБА_16 вдарила малолітню ОСОБА_28 долонею правої руки в обличчя, від чого потерпіла почала відходити від неї, однак остання наблизилася і, схопивши потерпілу руками за кисті її рук, нанесла удар правою ногою по лівій нозі, після чого вдарила кулаком лівої руки та кулаком правої руки в обличчя.

До них підійшла ОСОБА_14 та схопила потерпілу за волосся, змусивши її нахилитися, а ОСОБА_16 нанесла потерпілій удар кулаком правої руки в область голови. Після цього ОСОБА_14 нанесла один удар коліном правої ноги в область тулуба та ще один удар коліном правої ноги в обличчя потерпілої. Далі ОСОБА_14 , тримаючи за волосся, з силою штовхнула потерпілу, від чого остання вдарилась головою об стовбур дерева.

У результаті протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_16 малолітня потерпіла ОСОБА_28 отримала побої та легкі тілесні ушкодження.

3) 02 квітня 2017 року, близько 18.30 год., ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 та приблизно з 30-ма знайомими особами приїхали до торгівельного центру "Мегацентр" (м. Чернігів, проспект Миру, 49), для зустрічі з неповнолітньою ОСОБА_29 .

ОСОБА_14 , діючи спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , знаходячись у громадському людному місці поряд з гаражем неподалік магазину "Симпатик" (м. Чернігів, вул. П`ятницька, 53), грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в ігноруванні та зневажливому ставленні до існуючих правил поведінки та співжиття у суспільстві, порушенні громадського спокою, зухвало зневажливому та презирливому відношенні до норм суспільної моралі, благопристойності та моральності, демонструванні своєї зневаги до існуючих у суспільстві правил та норм поведінки вказаним правилам та нормам, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що проявлялась в утриманні потерпілої за волосся, висловлюваннями нецензурними словами, не реагуванням на зауваження сторонніх осіб, публічному приниженні потерпілої у присутності своїх знайомих, бажанні самоствердитись у підлітковому середовищі, протягом тривалого часу, не бажаючи припиняти свої дії, користуючись чисельною перевагою та відсутністю опору, умисно, безпричинно застосували насильство до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_29 із заподіянням їй побоїв, тілесних ушкоджень та образ.

ОСОБА_14 вдарила ОСОБА_29 лівою ногою в область правого боку та у живіт, схопила потерпілу за волосся, з силою потягнула на себе, вдарила правим коліном у живіт, від чого потерпіла почала відходити від неї. У цей час до них наблизилася ОСОБА_30 та схопила потерпілу за волосся. В подальшому, ОСОБА_14 нанесла удар коліном лівої ноги в обличчя потерпілій, потягнувши останню за волосся на себе, а ОСОБА_30 нанесла потерпілій удар правою ногою в область лівої ноги, від чого остання віддалилася від неї.

Після цього ОСОБА_30 наблизилася до неї, знову вхопила за волосся і почала смикати. У цей час ОСОБА_14 наблизилася до ОСОБА_29 та нанесла два удари лівою ногою у правий бік, а ОСОБА_30 , не відпускаючи волосся потерпілої, нанесла останній удар лівою рукою в область спини, та лівою ногою в область живота. Потім ОСОБА_14 знову наблизилася до потерпілої та нанесла останній удар лівою ногою у правий бік. У цей же час, ОСОБА_23 нанесла кілька ударів потерпілій правою рукою з область голови та спини, продовжуючи тримати її волосся. ОСОБА_14 та ОСОБА_30 почали валити ОСОБА_29 на землю і ОСОБА_30 нанесла удар потерпілій правою ногою в область голови, а ОСОБА_14 штовхнула останню, від чого потерпіла впала спиною на землю. ОСОБА_14 стала над нею, вхопила руками за шию і вдарила кілька разів потилицею об землю. У цей час, ОСОБА_23 нанесла потерпілій два удари правою ногою в область голови, а ОСОБА_14 , стоячи над потерпілою, нанесла останній удар правою рукою в обличчя.

Коли потерпіла почала підводитися, ОСОБА_14 штовхнула останню лівою ногою у спину, від чого потерпіла впала та стала повторно підводитися, а ОСОБА_14 нанесла удар ногою в область лівого стегна та двічі штовхнула руками останню, від чого ОСОБА_29 ударилася об бетонний паркан правою частиною тіла. До них наблизилась ОСОБА_16 , яка спільно з ОСОБА_14 вхопила потерпілу за волосся і почали смикати. У цей час ОСОБА_16 нанесла потерпілій кілька ударів правою рукою в голову, а ОСОБА_14 удар лівим коліном в область голови. ОСОБА_16 нанесла потерпілій удар коліном правої ноги в область тулуба, удар правою рукою у лівий бік, удар правою ногою по лівій нозі, після чого ОСОБА_14 схопила ОСОБА_29 за волосся і почала тягнути на себе. ОСОБА_14 нанесла удар потерпілій правою рукою в область голови, лівою ногою в область лівої ноги, правою рукою в область голови, схопила останню рукою за волосся та демонстративно змусила ОСОБА_29 витирати бруд зі свого одягу. Після цього ОСОБА_14 нанесла потерпілій удар правою рукою в обличчя, потерпіла відійшла від неї, однак до неї наблизились ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . При цьому, ОСОБА_16 нанесла потерпілій удар правою рукою в обличчя, а ОСОБА_14 схопила потерпілу руками та нанесла удар лівим коліном в область живота та удар правою рукою в обличчя.

До потерпілої наблизилася ОСОБА_23 та вхопила ОСОБА_29 за волосся рукою, почала смикати та тягнути на себе. ОСОБА_15 , яка наблизилася до них, схопила потерпілу за волосся і нанесла удар коліном правої ноги в область лівого боку, після чого разом з ОСОБА_23 , тримаючи потерпілу ОСОБА_29 за волосся, вдарили останню головою об бетонний паркан, смикали за волосся, нанесли кілька ударів руками в область голови потерпілої.

У результаті протиправних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_30 неповнолітня потерпіла ОСОБА_29 отримала побої та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. У разі, якщо суд дійде іншого висновку, то просив застосувати до ОСОБА_16 . Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування призначеного покарання. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевий суд під час розгляду кримінального провадження взяв до уваги лише докази, надані стороною обвинувачення, не надавши належної оцінки доказам сторони захисту. Зокрема, поклавши в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_28 , суд першої інстанції акцентував увагу на особливій зухвалості обвинувачених, що виразилось у нахабному поводженні, поєднаному з насильством у громадському місці. При цьому, судом не надано оцінки показам потерпілої ОСОБА_28 у тій частині, що ОСОБА_16 відвела її з людного місця до іншого місця, яке було огороджене з трьох боків парканом та гаражами, а видима сторона була відгороджена присутніми при бійці, які були не просто пересічними громадянами, а співучасниками злочину, так як підбурювали обвинувачених. Не звернув увагу суд і на покази потерпілої ОСОБА_31 , які взагалі різняться від загальної позиції обвинувачених, свідків за часом, місцем, обставинами та мотивами вчиненого проти неї злочину. Вказав, що місцевим судом не було надано оцінки діям громадян, які приймали активну участь у побитті потерпілих, будучи підбурювачами та посібниками. Зазначив, що у матеріалах кримінального провадження відсутні повідомлення про порушення громадського порядку, а повідомлення на лінію 102 надійшло саме про бійку дівчат. А тому висновки місцевого суду щодо присутності нецензурної лайки обвинувачених, шуму та крику, є надуманими. Зазначив, що твердження суду про «дріб`язковість приводу побиття» є безпідставним, оскільки для таких висновків потрібні спеціальні знання в галузі підліткової психології. Крім того, вказав, що для кваліфікації дій ОСОБА_16 за ч.2 ст.296 КК України відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисної. Зазначив, що причиною нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_32 та ОСОБА_33 було з`ясування особистих стосунків, а не грубе порушення громадського порядку. Тому вважав, що дії ОСОБА_14 за цим епізодом слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України. З тих же причин були заподіяні тілесні ушкодження і ОСОБА_34 , і за цим епізодом дії його підзахисної необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України. Вказав, що оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.125 КК України, відносяться до кримінальних проступків, і з часу подій минуло більше трьох років, то ОСОБА_14 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування скарги послався на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зазначив, що свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , на показання яких послався суд у вироку, насправді заперечували причетність ОСОБА_13 до скоєння злочину проти ОСОБА_39 . Вказав, що протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_40 не є доказом вини його підзахисної, оскільки він містить ознаки повторного допиту потерпілої, показання якої суперечать, зокрема, висновку експерта № 210 від 15.03.2017 року щодо наявних в останньої тілесних ушкоджень. Зазначив, що відеозапис від 14.04.2017 року, на якому зафіксований факт побиття ОСОБА_32 , не містить переконливих доказів протиправних дій ОСОБА_13 , а лише зафіксував, що в деякі моменти вона перебувала поруч із потерпілою. Інші докази, на які послався у вироку суд, не доводять винуватість ОСОБА_13 за ч.2 ст.296 КК України. Також послався на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_13 , так як її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України. Крім того вказав, що у разі незгоди колегії суддів з доводами апеляційної скарги, просив застосувати до ОСОБА_13 . Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування призначеного покарання, оскільки на момент скоєння кримінального правопорушення, вона була неповнолітньою.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисної. В обґрунтування скарги послався на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зазначив, що дії ОСОБА_15 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, не містили ознак особливої зухвалості, а конфлікт між нею і ОСОБА_29 був зумовлений особистою неприязню, через образу в соцмережах та бажанням вступитись за подругу. Вказав на недоведеність «поза розумним сумнівом» провини ОСОБА_15 .

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_17 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо її підзахисної. Вказала на недоведеність вчинення ОСОБА_17 суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Зазначила, що жоден із допитаних у судовому засіданні свідків не бачив, щоб малолітня ОСОБА_17 наносила потерпілій ОСОБА_26 будь-які удари. Вказала, що згідно протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_32 , на який посилається суд, як на доказ вини її підзахисної, потерпіла зазначає, що ОСОБА_17 нанесла їй один удар у нижню частину спини. Однак, згідно з клопотанням про застосування заходів виховного характеру, ОСОБА_17 було нанесено один удар лівою ногою в ліве плече. Послалась на неналежний та недопустимий доказ відеозапис події щодо потерпілої ОСОБА_26 , оскільки невідомо його походження, і він не містить підтвердження нанесення ударів потерпілій саме малолітньою ОСОБА_17 .

Цей же вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_23 ніким з учасників процесу не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , малолітню ОСОБА_17 та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок та ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи їх законними і обґрунтованими; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, вини малолітньої ОСОБА_17 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Перший епізод від 12.03.2017 року побиття ОСОБА_26 .

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та малолітня ОСОБА_17 свою провину не визнали.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення та малолітньою ОСОБА_17 вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_35 показав, що повертаючись додому 12 березня 2017 року, близько 19.00 год., біля під`їзду будинку АДРЕСА_7 побачив натовп підлітків у кількості до 50 чоловік. Одна з дівчат - потерпіла ОСОБА_32 , кинулась до нього з криком про допомогу та притулилась до його плеча. Інша дівчина ОСОБА_41 підбігла до неї, смикала її за руку та за волосся, від чого потерпіла падала. Усього у конфлікті проти потерпілої приймали участь троє дівчат. Він намагався зрозуміти суть суперечки, але чув лише окремі фрази та зрозумів, що хтось у когось щось украв. Потерпіла кричала: «Допоможіть, убивають». Хлопці у цей конфлікт не втручались, спостерігали за подією осторонь метрів за п`ять та підбурювали ОСОБА_42 . Йому вдалось відвести потерпілу до під`їзду, а сусідка викликала поліцію. Потерпіла перебувала в емоційно пригніченому стані та налякана. Вказану подію вважає неадекватною та такою, що порушувала громадський порядок.

Допитана в якості свідка ОСОБА_36 у місцевому суді пояснила, що 12 березня 2017 року, у вечірній час, з друзями у кількості близько 5-ти чоловік, серед яких була і ОСОБА_26 , стояли та спілкувалися біля гаражів у районі дитячого садка по АДРЕСА_7 . Раптом із-за рогу будинку з`явився натовп молоді, який прямував на них, і ОСОБА_32 стала одразу від них втікати у напрямку будинків, а вони залишились. Коли натовп пробіг повз них, вони пішли за ними та біля одного з будинків через натовп чули крики та особисто вона бачила, як б`ють ОСОБА_32 , але не бачила, хто саме. Потерпіла кричала про допомогу. Бачила, як ОСОБА_32 забігла до під`їзду з якоюсь жінкою. Вони злякались та втекли з місця події.

Свідок ОСОБА_37 у суді першої інстанції показав, що у березні 2017 року, на прибудинковій території по АДРЕСА_7 , у післяобідній час, спостерігав, як серед гурту молоді билися дівчата та бачив, як упала одна з них. Він підійшов та допоміг їй встати, після чого до них підійшов ще один чоловік і бійка припинилась.

Окрім показів свідків, вина ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_43 від 13.03.2017 про заподіяння її доньці тілесних ушкоджень, що мало місце біля ЗОШ №12 у м. Чернігові 12.03.2017;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 за участю потерпілої ОСОБА_26 , під час якого остання детально розповіла та на місці події показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 12.03.2017, близько 16:00 год., біля будинку 4-б по вул. Доценка у м. Чернігові;

- висновком експерта № 210 від 15.03.2017, відповідно до якого у ОСОБА_26 маються тілесні ушкодження у вигляді синця та забиття м`яких тканин лівої поперекової ділянки, котре виникло від дії тупого предмету і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, та по давності утворення можуть відповідати даті 12 березня 2017 року. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, їх характеру та розташування, можна припустити, що ОСОБА_26 могла піддаватися впливу як мінімум однієї травмуючої дії. При цьому, утворення зазначених тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту неможливе;

- протоколом перегляду відеозапису від 14.04.2017 та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано факт побиття ОСОБА_26 , механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, що супроводжувалося нецензурною лайкою та відбувалося в присутності інших осіб;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017, де свідок ОСОБА_35 впізнав ОСОБА_14 як дівчину, яка 12.03.2017, перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 , кілька разів смикнула за волосся іншу дівчину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 за участю свідка ОСОБА_44 , під час якого останній детально розповів та на місці події показав про подію, що сталася 12.03.2017, близько 16:00 год., біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 , коли до свідка підбігла заплакана ОСОБА_32 з проханням про допомогу, та ще дві дівчини, з якими намагався з`ясувати причину конфлікту. Під час розмови потерпілу тягали за волосся, від чого вона опинялася на землі.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2017 за участю свідка ОСОБА_45 , де він розповів та на місці події показав як 12.03.2017, біля під`їзду будинку АДРЕСА_7 , ОСОБА_41 схопила дівчину за волосся та відштовхнула її, прямою ногою нанесла удари в область спини, від чого потерпіла упала на бетонну підлогу ґанку. Ставши над дівчиною, ОСОБА_41 схопила її за одяг в області грудей та кілька разів піднімаючи вдаряла об підлогу спиною. Коли потерпіла підвелася, то підбігла до чоловіка, що підійшов до будинку та сховалася за ним. Півень ОСОБА_46 продовжила тягати дівчину за волосся в присутності цього чоловіка, а він намагався поговорити з нею;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2017, де свідок ОСОБА_47 впізнав ОСОБА_14 як дівчину, яка 12.03.2017, перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 , тягала за волосся ОСОБА_26 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2017 за участю свідка ОСОБА_48 ), де він розповів та на місці події показав як 12.03.2017, біля будинку АДРЕСА_7 , спілкувався з друзями. Коли почув крики, то підійшов ближче та побачив як ОСОБА_41 схопила за волосся ОСОБА_32 та повалила на підлогу, після чого вдарила ногою по тулубу. Через деякий час підійшов чоловік та став розбороняти дівчат. Потерпіла сховалася за чоловіком, а ОСОБА_41 схопила її за волосся та повалила на землю;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2017, де свідок ОСОБА_37 упізнав ОСОБА_14 як дівчину, яка 12.03.2017, перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_7 , тягала за волосся ОСОБА_26 та наносила їй удари;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2017 за участю свідка ОСОБА_49 , де він розповів та на місці події показав про обставини, при яких 12.03.2017, неподалік будинку 4-б по вул. Доценка у м. Чернігові, ОСОБА_50 наносила удари в область тулуба ОСОБА_26 , тягала її за волосся.

Другий епізод від 02.04.2017 року - побиття ОСОБА_28 .

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_16 у суді апеляційної інстанції свою провину не визнали та пояснили, що ніяких хуліганських дій не вчиняли, а лише з`ясовували особисті стосунки з потерпілою.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, їх вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, у судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_28 показала, що обвинувачену ОСОБА_41 знала наглядно, а обвинувачену ОСОБА_51 знає з дитинства. 01 квітня 2017 року вона гуляла у компанії знайомих, серед яких була і ОСОБА_29 . На ґрунті ревнощів сталася бійка між ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , хлопцями ОСОБА_54 та ОСОБА_34 , після чого дівчата посварилися та між ними виник конфлікт. Вона назвала ОСОБА_55 неадекватним, можливо із-за цього у неї виникла проблема з ОСОБА_56 . Пізніше ОСОБА_57 розіслала SMS-повідомлення: «Драки не будет, проблема с кулаками, приходите завтра на Мегацентр». Наступного дня, 02 квітня 2017 року після обіду вона з ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 та ОСОБА_61 прийшли гуляти на задній двір ТРЦ Мегацентр, де була інша молодь, серед яких були ОСОБА_50 та ОСОБА_62 , які одразу ж підійшли до неї та удвох насильно відвели її метрів на 10 убік. Погрожували та вимагали, щоб вона зв`язалась по телефону з ОСОБА_34 та викликала її на ОСОБА_63 . Пригрозили, що у разі неявки ОСОБА_34 протягом однієї години, вони будуть бити її, за що не пояснювали. Годину вони сиділи чекали, зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_64 та повідомив, що вони можуть іти бійки не буде. Однак після цього до них знову підійшли ОСОБА_41 та ОСОБА_57 , забрали її та повели через вул. П`ятницьку до гаражів, де почали бити. Присутній натовп молоді одразу ж пішов за ними та спостерігав. Пам`ятає лише перший удар в обличчя, який нанесла ОСОБА_41 , потім схопила її за волосся, нахилила донизу та погрожувала, щоб нікому про це не говорила, інакше буде гірше їй і її друзям. ОСОБА_57 теж приймала участь у її побитті. Привід для побиття був малозначним. Обвинувачені привселюдним побиттям ображали її та принижували її честь та гідність. За подією спостерігали десятки молодих людей. Було багато шуму та крику, ОСОБА_65 та ОСОБА_41 не припиняли насилля проти неї, незважаючи на її прохання та намагання ухилитися.

Свідок ОСОБА_66 у місцевому суді пояснила, що 02 квітня 2017 року, в денний час, вона з ОСОБА_28 , ОСОБА_58 та ОСОБА_61 гуляли біля ТРЦ Мегацентр у центрі м. Чернігова. Близько 16 год. ОСОБА_28 зателефонував її хлопець та попросив підійти до гаражів за ОСОБА_67 . Там їх чекали ОСОБА_50 та ОСОБА_68 , які одразу ж підійшли до них та спитали, де перебуває їх подружка ОСОБА_69 . Сказали телефонувати їй, щоб приїхала, інакше будуть бити ОСОБА_70 . Коли ж ОСОБА_34 відмовилась приїхати, то ОСОБА_71 удвох з ОСОБА_72 стали бити її кулаками в обличчя. Хто скільки наніс ударів та їх послідовність, вона не пригадує, але точно били удвох. Навколо них перебувало багато молодих людей і всі бачили процес побиття ОСОБА_70 . На її прохання про допомогу, ніхто не реагував, лише свистали та підбурювали ОСОБА_71 та ОСОБА_73 , хтось знімав подію на відео.

Окрім показань потерпілої ОСОБА_28 та свідків, вина обвинувачених підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_74 від 05.04.2017 про заподіяння її доньці ОСОБА_28 тілесних ушкоджень, що мало місце неподалік магазину «Симпатик» у м. Чернігові 02.04.2017 між 16 та 17 год.;

- висновком експерта № 46 від 17.05.2017, відповідно до якого у ОСОБА_28 виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді синця обличчя (ділянка лівої орбіти), синця правого стегна (задня поверхня в нижній третині), садна слизової нижньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, та за терміном утворення може відповідати даті 02.04.2017. Для утворення описаних тілесних ушкоджень потерпілій необхідно було завдати не менш, ніж три травмуючі дії. Дані тілесні ушкодження є наслідком дії тупих предметів за механізмами удару, струсу, тиснення та тертя, якими могли бути руки та ноги людини, та не могли утворитися від падіння на тверду площину з наданням тілу попереднього прискорення чи без такого. Садно на слизовій нижньої губи та синець лівої орбітальної ділянки могли утворитися від нанесення численних ударів (3 та більше) руками чи коліном в область обличчя та голови. Синець в ділянці правого стегна міг утворитися від ударів в ділянку ніг (як мінімум одного) руками, коліном чи ногами. Тілесні ушкодження, що малися у потерпілої, не були небезпечними для її здоров`я чи життя в момент їх заподіяння;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2017 за участю потерпілої ОСОБА_28 , яка розповіла про обставини, при яких 02.04.2017, біля ТЦ «Мегацентр», ОСОБА_41 та ОСОБА_57 заподіяли їй тілесні ушкодження;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017, на яких потерпіла ОСОБА_28 впізнала ОСОБА_14 та ОСОБА_16 як дівчат, які 02.04.2017, в ході конфлікту, наносили їй тілесні ушкодження;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017, на яких свідок ОСОБА_75 впізнала ОСОБА_14 та ОСОБА_16 як дівчат, які 02.04.2017, біля ТРЦ «Мегацентр» в м. Чернігові, побили дівчину на ім`я ОСОБА_76 . Цих же дівчат свідок також впізнала і серед тих, які пізніше били дівчину на ім`я ОСОБА_77 . Дані події вона бачила на відео в соціальних мережах;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017, на яких свідок ОСОБА_78 впізнав ОСОБА_14 та ОСОБА_16 як дівчат, які 02.04.2017 побили дівчину на ім`я ОСОБА_76 . Цих же дівчат свідок також впізнав і серед тих, які пізніше били дівчину на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2017 за участю свідка ОСОБА_79 , де він розповів про обставини побиття дівчини на ім`я ОСОБА_80 в присутності 30 хлопців та дівчат, вказав на місце, де дівчата ОСОБА_81 та ОСОБА_82 наносили удари ОСОБА_83 . Потім свідок повідомив, що на місце, де побили ОСОБА_84 , по телефону викликали на зустріч дівчину на ім`я ОСОБА_77 , та під час розмови з нею ОСОБА_82 , ОСОБА_81 , ОСОБА_85 та ОСОБА_86 наносили ОСОБА_87 тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.04.2017 за участю свідка ОСОБА_88 , який розповів про конфлікт, під час якого ОСОБА_81 та ОСОБА_82 побили ОСОБА_84 , а пізніше ці ж дівчата разом з ОСОБА_89 та ОСОБА_90 наносили побої дівчині на ім`я ОСОБА_77 . Дівчата перебували у середині кола, яке утворили натовп інших дівчат та хлопців;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2017, де свідок ОСОБА_91 впізнав ОСОБА_16 як дівчину, яка 02.04.2017, неподалік від ТЦ «Мегацентр» в м. Чернігові, разом з іншими дівчатами побила ОСОБА_84 та ОСОБА_92 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2017, де свідок ОСОБА_93 впізнав ОСОБА_14 як дівчину, яка 02.04.2017, неподалік від ТЦ «Мегацентр» в м. Чернігові, разом з іншими дівчатами побила ОСОБА_84 та ОСОБА_92 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2017 за участю свідка ОСОБА_94 , який розповів та на місці, де відбувалися події, показав обставини, при яких 02.04.2017 були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_83 , а пізніше ОСОБА_87 в присутності великої кількості інших дівчат та хлопців.

Третій епізод від 02.04.2017 року - побиття ОСОБА_29 .

Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у суді апеляційної інстанції свою провину не визнала та пояснили, що ніяких хуліганських дій не вчиняли, а лише з`ясовували особисті стосунки з потерпілою.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, їх вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Свідок ОСОБА_95 у судовому засіданні місцевого суду показала, що під час патрулювання 02 квітня 2017 року, близько 18.30 год., їх наряд отримав повідомлення про бійку близько 30 чоловік на вулиці П`ятницькій у м. Чернігові. Прибувши на місце, біля магазину «Симпатик», вони побачили 20-25 молодих людей віком 13-18 років, які, побачивши прибуття поліції, стали розходитись, а вони словесно намагались їх повернути назад. На місці події виявили потерпілу ОСОБА_29 , яка повідомила, що її побили дівчата, але нападників вона не знає і на місці події їх уже не було. Стали з`ясовувати, хто з ким знайомий і чи знають вони потерпілу та нападників. Присутні повідомили, що потерпілу побили ОСОБА_96 , ОСОБА_97 і ще одна дівчина на ім`я ОСОБА_81 , а також показали відео з телефону. Вона з напарником записали прізвища осіб, які бажали бути свідками. Від медичної допомоги ОСОБА_34 відмовилась, на поганий стан здоров`я не скаржилась, неадекватності у своїй поведінці не проявляла. Вони зв`язались по телефону з матір`ю потерпілої та повідомили про те, що сталося.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_98 , інспектор патрульної поліції, надав суду аналогічні пояснення, що і ОСОБА_95 , додавши, що потерпілу разом з її матір`ю доставили до відділку поліції. ОСОБА_34 на вигляд була побита, мала скуйовджене волосся на голові та брудні штани. Говорила, що прізвищ тих, хто її побив не знає, але наглядно їх запам`ятала.

Свідок ОСОБА_38 у місцевому суді показала, що 02 квітня 2017 року, близько 18.00 год., вона йшла по вул. П`ятницькій у м. Чернігові, мимо ТРЦ «Мегацентр», де у дворі житлового будинку побачила скупчення людей та підійшла до них. Початок бійки вона не бачила, але була свідком, як ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_68 та ОСОБА_101 , яких вона знала раніше, по черзі наносили удари руками та ногами потерпілій ОСОБА_29 . Бачила, як ОСОБА_102 наносила ОСОБА_34 удари руками, але куди конкретно не пам`ятає. Також руками наносила потерпілій удари в груди та по руках ОСОБА_42 . Як наносили удари інші обвинувачені не пам`ятає, але хтось тягав потерпілу за волосся. Ініціатором бійки була ОСОБА_42 . На місці бійки стояв натовп приблизно з 20 молодих людей, які інтенсивно обговорювали процес конфлікту, при цьому, одні підбурювали та підбадьорювали нападників, інші намагались розборонити, решта просто спостерігала.

Допитаний у місцевому суді у якості свідка ОСОБА_103 показала, що у неділю 02 квітня 2017 року вийшла в загальний коридор будинку перевірити пошту і в цей час повз неї пробіг чоловік років 40, який сказав що у дворі б`ються дівчата і на його зауваження не реагують. На вулиці вона побачила натовп молоді у кількості близько 70 чоловік, тому взяла свій мобільний телефон та побігла в напрямку натовпу, за нею також на її прохання побігла інша незнайома їй жінка на ім`я ОСОБА_104 . Побачила, що в середині кола із молодих людей, яких було близько 70 осіб, кілька дівчат б`ють одну дівчину, тому вона кинулась її захищати, ховала за свою спину та погрожувала, що викличе поліцію, тому можливо і припинили побиття. Молодь, що спостерігала, підбадьорювала нападників і ніхто не втручався, щоб захистити потерпілу. Коли почули, як викликали поліцію, молодь стала потроху розходитись. Жінка на ім`я ОСОБА_105 відвела потерпілу ОСОБА_34 у бік до під`їзду, вона вся трусилась, була перелякана та побита, на штанах малися сліди від кросівок. Викликати швидку потерпіла відмовилась. Сказала, що не знає, за що її побили, просила провести з місця побиття. В цей час під`їхала патрульна поліція, якій ОСОБА_34 також повідомила, що її побили дівчата, а хлопці знімали на відео..

Свідок ОСОБА_106 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 02 квітня 2017 року з другом ОСОБА_107 гуляли в районі ТРЦ «Мегацентр». Побачили натовп молоді та дізналися, що б`ються дівчата. Із цікавості вони підійшли до натовпу, де побачили дівчат, яких він кілька разів наглядно бачив, але знає лише ОСОБА_108 та ОСОБА_29 , які спочатку взаємно штовхалися між собою, а потім ОСОБА_41 стала била ОСОБА_34 кулаками. Хтось із хлопців знімав цю подію на відео. Вибігла з під`їзду жінка, яка розігнала натовп і він з другом теж пішли.

Свідок ОСОБА_109 у місцевому суді надав аналогічні показання, додавши, що бійка відбувалась у співвідношенні чотирьох дівчат проти однієї, якою була потерпіла ОСОБА_29 . Били її всі четверо по черзі, тягали за волосся, били кулаками по обличчю, ногами по голові, зокрема, коли ОСОБА_34 лежала на землі. ОСОБА_57 наносила удари потерпілій ногою і кулаками.

Свідок ОСОБА_78 у судовому засіданні місцевого суду показав, що 02 квітня 2017 року гуляв з компанією в районі ТРЦ «Мегацентр» та був свідком бійки, яка сталася біля гаражів, між ОСОБА_110 та ОСОБА_29 . Першою нанесла удар ОСОБА_41 , потерпіла захищалась, а потім у цю бійку на стороні ОСОБА_41 підключились ОСОБА_57 , ОСОБА_102 та ОСОБА_111 . Він на прохання присутніх знімав бійку на відео, щоб потім скинути в соціальні мережі. У ході бійки підійшла жінка, яка пригрозила викликом поліції і всі розбіглись.

Допитана в якості свідка ОСОБА_112 у суді першої інстанції показала, що близько 18.00 год., 02 квітня 2017 року, через дорогу від парковки за ТРЦ «Мегацентр» була свідком бійки між дівчатами. Початок конфлікту вона не бачила, але була присутня, як серед інших ОСОБА_50 та ОСОБА_113 били ОСОБА_29 , при цьому хтось із них ударив ОСОБА_34 головою об паркан. Навколо стояла молодь та хтось з них знімав бійку на відео. Почувся окрик: «Поліція!» і частина присутніх розбіглась.

Окрім показань свідків, вина обвинувачених підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_114 від 02.04.2017 про нанесення її дочці тілесних ушкоджень ОСОБА_115 та її подругами;

- висновком експерта № 47 від 17.05.2017, відповідно до якого у ОСОБА_29 виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцем лівої бічної поверхні обличчя (розповсюджується на ліві орбітальну, виличну та білявушну ділянки), синцем лобної ділянки справа, синцем правої вушної раковини, крововиливом з садном над ним в ділянці нижньої губи справа, синцем із забиттям м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу по його передньовнутрішній поверхні, садна на правій передньобічній поверхні шиї, садна по тилу лівої кисті в ділянці третього п`ястково-фалангового суглобу, які за терміном утворення можуть відповідати даті 02.04.2017. Утворення всього описаного вище комплексу тілесних ушкоджень від падіння на тверду площину з наданням тілу попереднього прискорення або без такого є неможливим. Садно на правій кисті та синець з забиттям м`яких тканин ділянки лівого колінного суглобу могли утворитися внаслідок нанесення численних ударів (1 та більше) ногами та руками в область ніг, кисті. Решта ушкоджень могли утворитися внаслідок нанесення численних ударів (4 та більше) руками та ногами в область обличчя, голови, шиї. Увесь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень міг утворитися за умов нанесення численних ударів (7 та більше) руками чи коліном, ногами в область обличчя, голови, шиї, рук, ніг потерпілої. На момент заподіяння тілесні ушкодження не були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілої;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017 та 10.04.2017, де свідки ОСОБА_78 та ОСОБА_116 впізнали ОСОБА_23 як дівчину, яка 02.04.2017, неподалік від магазину «Симпатик» у м. Чернігові, разом з іншими дівчатами побила дівчину на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2017, де свідок ОСОБА_117 впізнав ОСОБА_16 та ОСОБА_14 як дівчат, які 02.04.2017, неподалік від магазину «Симпатик» у м. Чернігові, побила дівчину на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2017, де свідок ОСОБА_118 впізнав ОСОБА_14 як дівчину, яка 02.04.2017, неподалік від ТЦ «Мегацентр» у м. Чернігові, разом з іншими дівчатами побила дівчину на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017, де свідок ОСОБА_119 впізнав ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_23 як дівчат, які наносили удари дівчині на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017, де свідок ОСОБА_116 впізнав ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 як дівчат, які 02.04.2017 неподалік від гаражів наносили удари іншій дівчині;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 за участю свідка ОСОБА_120 , який розповів та на місці події показав, як 02.04.2017 неподалік ТЦ «Мегацентр» з товаришем помітив натовп людей, які стояли колом, в центрі якого розмовляли дві дівчини, одна з яких, а саме ОСОБА_81 , почала наносити іншій удари, тягати за волосся, потім до них підбігли ще дві дівчини, одну з яких знає як Настю, які також наносили удари потерпілій, яка падала на землю та піднімалася, 2-3 удари долонею руки в область спини нанесла потерпілій і дівчина ОСОБА_86 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017, де свідок ОСОБА_121 впізнала ОСОБА_23 як дівчину, яка 02.04.2017 біля ТЦ «Мегацентр» разом з дівчиною ОСОБА_90 вдарила ОСОБА_92 , та ОСОБА_14 , як дівчину, яка була присутня на місці події;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 за участю свідка ОСОБА_122 , яка розповіла та на місці події показала, при яких обставинах 02.04.2017 дівчата ОСОБА_85 та ОСОБА_86 нанесли ушкодження дівчині на ім`я ОСОБА_77 , а саме, ОСОБА_85 тримала ОСОБА_92 за волосся, а ОСОБА_86 штовхнула рукою потерпілу в область голови, від чого останні вдарилася головою об паркан;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2017, де свідок ОСОБА_123 впізнала ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 як дівчат, які 02.04.2017 біля ТЦ «Мегацентр» разом з ОСОБА_90 наносили удари дівчині на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 за участю свідка ОСОБА_124 , яка розповіла та на місці події показала, за яких обставин 02.04.2017 дівчата ОСОБА_85 , ОСОБА_125 , ОСОБА_46 та ОСОБА_86 нанесли ушкодження дівчині на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2017, де потерпіла ОСОБА_29 впізнала осіб, які 02.04.2017 біля ТЦ «Мегацентр» нанесли їй тілесні ушкодження та знущалися з неї, а саме, ОСОБА_16 наносила їй удари кулаком в голову, ОСОБА_14 наносила удари кулаком по голові, била ногами, коліном у голову, приймала найбільш активну участь у нанесенні ударів, ОСОБА_23 наносила удари кулаками по голові, била ногами по голові та в область нирок;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2017, де свідок ОСОБА_126 впізнала ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 як дівчат, які 02.04.2017 побили ОСОБА_92 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2017 за участю свідка ОСОБА_126 , яка розповіла та на місці події показала, про обставини події 02.04.2017, свідком яких вона стала, коли біля гаражів неподалік магазину «Симпатик» дівчині на ім`я ОСОБА_77 були нанесені тілесні ушкодження. А саме, як ОСОБА_81 нанесла удар Поліні в область тулуба та у відповідь отримала такий же удар від ОСОБА_127 . Потім ОСОБА_81 схопила ОСОБА_92 за волосся, а ОСОБА_82 почала наносити останній удари ногою. ОСОБА_85 , яка вийшла з натовпу спостерігаючих за подією людей, схопила ОСОБА_92 за волосся, тягала в різні сторони та наносила удари кулаком в область голови, а ОСОБА_81 ногою в область тулуба. Також удари ОСОБА_87 наносилися, коли вона втративши рівновагу упала на землю. Механізм ударів та їх послідовність свідок відобразила на статисті;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2017, де свідок ОСОБА_93 впізнав ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_23 як дівчат, які на початку квітня 2017 року разом з ОСОБА_128 побили ОСОБА_92 , а за деякий час до цього ОСОБА_16 з ОСОБА_128 били дівчину на ім`я ОСОБА_80 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2017, де свідок ОСОБА_38 впізнала ОСОБА_14 ОСОБА_16 та ОСОБА_23 як дівчат, які 02.04.2017 неподалік від магазину «Симпатик» побили ОСОБА_92 , при цьому також була присутня і дівчина, яку знає, як ОСОБА_129 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2017, де свідок ОСОБА_109 впізнав ОСОБА_41 ОСОБА_130 та ОСОБА_102 як дівчат, які 02.04.2017 неподалік від магазину «Симпатик» наносили удари ОСОБА_87 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 за участю свідка ОСОБА_131 , який на місці події показав та розповів, про обставини побиття дівчини на ім`я ОСОБА_77 , свідком яких він став, спостерігаючи з натовпу близько 30-40 інших людей. На статисті відобразив механізм ударів та їх послідовність, які наносили ОСОБА_85 , ОСОБА_125 та ОСОБА_46 дівчині на ім`я ОСОБА_77 ;

- протоколом огляду відеозапису від 06.04.2017 та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з оптичного диску, що містить інформацію про причетність обвинувачених ОСОБА_41 , ОСОБА_54 , ОСОБА_132 , ОСОБА_102 до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_34 у ході вчинення хуліганських дій.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку, що умисні дії малолітньої ОСОБА_17 , що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, з чим також погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту у поданих апеляційних скаргах на відсутність в діях обвинувачених саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а також відсутність кваліфікуючих ознак хуліганства, оскільки тілесні ушкодження потерпілим були завдані не безпричинно, а саме з підстави виниклих між ними раніше конфліктних ситуацій і їх дії доречно було б кваліфікувати за статтею 125 КК України, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості малолітньої ОСОБА_17 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, а також обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК, зроблено з додержанням ст.23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Тобто, критеріями відмежування хуліганства від інших злочинів, зокрема тих, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно, є об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність діяння, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність явного особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Головною рушійною силою при вчиненні хуліганства є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Протиправне діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямоване на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція оточуючих, в тому числі потерпілого, на провокуючі дії винного стають приводом для подальшого насильства.

За таких підстав, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Вищенаведене повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року (справа

№ 288/1158/16-к).

Відповідно до фактичних обставин даного кримінального провадження, встановлених на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань потерпілої ОСОБА_28 та свідків, що мотивом до вчинення обвинуваченими протиправних дій у кожному епізоді обвинувачення було бажання обвинувачених з`ясувати стосунки з потерпілими як з приводу викрадених речей, так і з метою з`ясування з ними особистих стосунків.

При цьому конфлікт був спровокований саме обвинуваченими, як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція потерпілих на провокуючі дії стала приводом для подальшого насильства з боку обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та малолітньої ОСОБА_17 .

Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки нахабної поведінки обвинувачених свідчать про те, що вона не була зумовлена особистою неприязню до потерпілих, а саме бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю у виді приниження гідності потерпілих, поєднаного з насильства над ними.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, у епізоді від 12 березня 2017 року щодо потерпілої ОСОБА_32 був використаний нікчемний привід під виглядом начебто вчиненої потерпілою крадіжки джинсів у ОСОБА_133 , при цьому сама ОСОБА_134 участі у з`ясуванні обставин не приймала, хоча була присутня на місці події і факт крадіжки жодними доказами не підтверджений.

За епізодом нанесення побоїв потерпілій ОСОБА_33 02 квітня 2017 року обвинувачені ОСОБА_41 та ОСОБА_57 не заперечували, що явних особистих претензій до потерпілої не мали, а відтак, і побиття її було безпричинним, що зокрема визнала ОСОБА_42 .

Згідно показів обвинувачених, під час конфлікту з ОСОБА_34 , причиною для її побиття було: у ОСОБА_54 відмова потерпілої вибачитися; у ОСОБА_41 бажання поговорити з приводу подій 01.04.2017 року, до яких вона не причетна; у ОСОБА_102 помста за словесну образу; у ОСОБА_132 особиста неприязнь за образи в соцмережах.

При цьому, всі три епізоди інкримінованих діянь пов`язані характерними спільними ознаками нікчемний привід до застосування фізичної сили, громадське місце, завжди наявність натовпу молоді, що свідчить про попередню обумовленість розвитку подій, демонстрація своєї переваги над жертвою, які є характерними ознаками хуліганства, тобто дій, що грубо порушують громадський порядок. Як встановлено судом, події відбувалися не спонтанно, а обвинувачені наперед обирали для себе об`єкт, діяли зухвало та завжди у громадському місці, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, а відтак, не могли не усвідомлювати, що їх дії були поєднані з очевидним для них грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю.

Не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність у ОСОБА_41 хуліганських дій, у зв`язку з неприязними відносинами до потерпілих.

Так, безпосередньо у ОСОБА_14 жодних конфліктів з потерпілими не було. Разом з тим, вона проявляла ініціативу щодо вирішення конфліктів між потерпілими з іншими особами, які взагалі не причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Крім того, будучи допитаною в судовому засіданні місцевого суду, ОСОБА_14 на запитання прокурора підтвердила, що завдавала тілесні ушкодження без поважних на те причин.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_14 на ч.1 та ч.2 ст.125 КК України.

Відсутні підстави і для кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України дій обвинуваченої ОСОБА_13 .

Так, є безпідставним твердження захисника про недостовірність показань свідка ОСОБА_135 , яка є подругою потерпілої ОСОБА_26 і прямо вказувала на безпосередню участь ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності зазначених вище показань свідка ОСОБА_135 , вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні, та всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 в сукупності з іншими письмовими доказами у провадженні підтверджують винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Крім того, причетність обвинуваченої ОСОБА_13 до побиття потерпілої ОСОБА_32 підтверджується переглянутим у судовому засіданні місцевого суду відеозаписом події, яка підтверджує зазначений факт.

З вказаного відеозапису слідує, що ОСОБА_13 не просто стоїть поряд, а вчиняє активні дії по відношенню до потерпілої (нанесення удару коліном в голову потерпілій, лівою рукою в обличчя, хапала за волосся, притискала голову до землі, тримаючи потерпілу за волосся). Деталізацію кожної дії ОСОБА_13 по відношенню до потерпілої викладено також і у протоколі перегляду відеозапису з покадровим відображенням дій кожної особи.

Крім того, окрім ОСОБА_42 , ОСОБА_136 та ОСОБА_137 , інші учасники не вчиняли хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_39 .

При цьому, твердження захисника, що свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , на показання яких послався суд у вироку, насправді заперечували причетність ОСОБА_13 до скоєння злочину проти ОСОБА_32 не спростовує вищенаведеного.

Доводи захисника ОСОБА_8 з приводу недопустимості як доказу - слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_26 , оскільки він містить ознаки повторного допиту потерпілої, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілого слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь зокрема потерпілого у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від потерпілого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не

є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч.2 ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК України є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч.1 ст.95 КПК України, у системному зв`язку із ч.2 ст.84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь потерпілого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань,

має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання потерпілого та протокол слідчого експерименту за участю потерпілого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст.94 КПК України.

Натомість, у контексті ч.4 ст.95 КПК України, показаннями як процесуальним джерелом доказів є відомості, надані в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст.95 цього Кодексу.

Якщо відомості повідомлено потерпілим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

За таких підстав, з огляду на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103105, 240 КПК, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст.94 КПК України, а відтак і відсутні підстави для їх ототожнення.

В рамках даного кримінального провадження під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_26 , остання чітко вказувала хто саме, яким саме чином та в які частини тіла завдавав їй ударів, тягав за волосся, тощо.

Посилання захисника на те, що покази потерпілої ОСОБА_26 суперечать висновку експерта № 210 від 15.03.2017 року щодо наявних в останньої тілесних ушкоджень, оскільки у неї відсутні тілесні ушкодження в тих ділянках тіла, куди заподіювали їй тілесні ушкодження обвинувачені, у тому числі ОСОБА_13 є безпідставним, адже дії ОСОБА_13 кваліфіковано не як заподіяння тілесних ушкоджень, а як грубе порушення громадського порядку.

Доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з наявністю особистих неприязних відносин, також є необґрунтованим.

Так, причиною хуліганських дій до ОСОБА_26 були конфлікти, що виникли між сторонніми особами, а не між потерпілою та ОСОБА_13 . При цьому, як було вказано місцевим судом, приводи до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій були малозначні та несуттєві. Крім того, раптовість початку конфлікту, присутність великої кількості осіб та публічне приниження потерпілої також свідчить про наявність у діях ОСОБА_13 кримінального караного хуліганства.

Доводи захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_15 з приводу того, що відсутність готування до хуліганства є ознакою його відсутності у діях обвинуваченої ОСОБА_15 , є безпідставними, так як, зокрема, раптовість початку конфлікту, його малозначність і є основними ознаками об`єктивної сторони хуліганства.

Твердження захисника, що причиною хуліганських дій ОСОБА_15 по відношенню до потерпілої ОСОБА_29 були особисті неприязні відносини, спростовуються, зокрема, показами самої обвинуваченої, що лише через тривалий проміжок часу після початку хуліганських дій до потерпілої, після нанесення їй численних ударів іншими особами, ОСОБА_15 вирішили прийняти участь у конфлікті та помститися ОСОБА_29 за образу.

Загальне посилання захисника на недоведеність «поза розумним сумнівом» провини ОСОБА_15 спростовується наступним.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У ході всього кримінального провадження ОСОБА_15 заперечувала факт грубого порушення громадського порядку, зазначала, що завдала ударів ОСОБА_29 виключно з мотивів помсти за образу.

Разом з тим, місцевий суд, відповідно до вимог ст.94 КПК України, у судовому засіданні перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, та навів детальний аналіз досліджених доказів.

Мотивуючи своє рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_15 , суд першої інстанції зазначив, що дії останньої були направлені саме на грубе порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, що свідчить про достатність доказів наявності в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

З указаним висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника ОСОБА_7 щодо відсутності у діях його підзахисної ОСОБА_16 ознак хуліганства при вчиненні кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Вищенаведене спростовується переглянутим у суді першої інстанції відеозаписом, з якого слідує, що події кримінальних правопорушень відбувались у денний час за присутності великої кількості осіб. А поведінка, зокрема, обвинуваченої ОСОБА_16 , яка проявлялась у заподіянні ударів руками та ногами потерпілій ОСОБА_28 маючи чисельну перевагу, ненаданні можливості захищатися останній шляхом тримання рук останньої, свідчить про наявність ознак хуліганства та вчинення саме вказаного кримінального правопорушення.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_16 відвела потерпілу ОСОБА_28 з людного місця до місця, яке було огороджене з трьох боків парканом та гаражами, не спростовують того факту, що в даному випадку мало місце грубе порушення громадського порядку.

Доводи сторони захисту щодо наявності неприязних відносин ОСОБА_16 до ОСОБА_138 є безпідставним, оскільки будь-яких конфліктних ситуацій безпосередньо між ОСОБА_28 та ОСОБА_16 взагалі не було, а привід до початку конфлікту був малозначним.

Всі підстави до побиття потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_28 є надуманими особисто обвинуваченою ОСОБА_16 та жодним чином не можуть розцінюватись, як обґрунтовані до заподіяння тілесних ушкоджень за чисельної переваги обвинувачених над потерпілими.

Позиція захисника ОСОБА_11 щодо невинуватості малолітньої ОСОБА_17 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння також є необґрунтованою та не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Посилання захисника на відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень у місці нанесення побоїв ОСОБА_17 жодним чином не спростовує участь останньої у вчиненні хуліганських дій.

Крім того, безпосередню участь ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння підтверджує вищевказаний відеозапис події. При цьому, протокол перегляду вказаного відеозапису деталізує та відображає ті насильницькі дії ОСОБА_17 по відношенню до потерпілої ОСОБА_26 , які у подальшому встановлено судом та покладено в основу ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру.

За таких підстав, невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях та заперечення грубого порушення громадського порядку є нічим іншим, як намаганням ними уникнути відповідальності за скоєне.

За змістом ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З огляду на засаду диспозитивності, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише питання, винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частини 1, 3 ст.26 КПК України).

Місцевим судом були з`ясовані всі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, досліджені докази та вчинені необхідні процесуальні дії.

Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів відповідає критерію достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості малолітньої ОСОБА_17 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а також обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і викладені в апеляційних скаргах доводи про незаконність, необґрунтованість, невмотивованість вироку суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невинуватість обвинувачених та відсутність достатніх доказів для доведення їх винуватості, не бере до уваги як безпідставні.

А незгода обвинувачених та їх захисників з оцінкою наданих суду доказів, не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг сторони захисту.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_14 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, її вік, формально позитивну характеристику за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання - вчинення кримінальних правопорушень неповнолітньою; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75, 104 КК України, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_16 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, її вік, формально позитивну характеристику за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання - вчинення кримінальних правопорушень неповнолітньою; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75, 104 КК України, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_15 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, її вік, формально позитивну характеристику за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання - вчинення кримінальних правопорушень неповнолітньою; відсутність обставин, що обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75, 104 КК України, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_13 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, її вік, формально позитивну характеристику за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання - вчинення кримінальних правопорушень неповнолітньою; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75, 104 КК України, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Вирішуючи питання про застосування до малолітньої ОСОБА_17 примусових заходів виховного характеру, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.22 КК України, врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння, дані про її особу, вік, стан здоров`я, характеристику з місця навчання та з місця проживання, матеріально-побутові умови проживання та виховання, та дійшов правильного висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_17 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_25 до досягнення ОСОБА_17 повноліття, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_17 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року щодо малолітньої ОСОБА_17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4