ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/193/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: повернення скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
заявника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову співробітника Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову співробітника Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і повернути матеріали судового провадження до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вважає рішення слідчого судді незаконним, оскільки діючим законодавством не передбачені форма та зміст таких скарг і підстави повернення скарги за її неконкретністю. В обґрунтування скарги зазначила, що в її скарзі до слідчого судді були вказані всі відомості для отримання копії постанови, а також був вказаний орган досудового розслідування і процесуальне рішення органу розслідування, на яке подана скарга, що на думку заявника, давало суду можливість з`ясувати, що скарга подана за територіальністю вірно, на рішення, яке підлягає оскарженню, а строк оскарження не пропущений, чого для початку розгляду скарги достатньо. Всі інше, на думку заявниці, можливо було з`ясувати під час розгляду скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю.

З урахуванням норм ст.ст. 401, 422 КПК України, думки апелянта, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2020 р. ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в якій зазначила, що отримала копію постанови про закриття кримінального провадження 05 грудня 2020 року, просила суд скасувати оскаржувану постанову . Також зазначила, що скарга буде уточнена після перерозподілу скарги з врахуванням матеріалів кримінального провадження.

Повертаючи ОСОБА_6 її скаргу на постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя мотивував тим, що заявником зазначено про оскарження нею, як потерпілою у кримінальному провадженні, постанови про закриття кримінального провадження, копію якої вона отримала 05.12.2020. При цьому, статус ОСОБА_6 , як потерпілого жодним чином не підтверджено, що не дає можливості слідчому судді встановити права та обов`язки особи, яка подала скаргу та ставить під сумнів питання щодо повноважень зазначеної особи у відповідності до вимог, зазначених в ст. 55 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя зазначив, що зі змісту скарги ОСОБА_6 взагалі неможливо визначити в рамках якого кримінального провадження заявник оскаржує рішення слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки в тексті скарги вказана інформація відсутня. Також, до скарги не додано жодного доказу про отримання заявником копії постанови про закриття кримінального провадження саме 05.12.2020, як на те посилається заявник у скарзі та не додано самої копії оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути, оскільки особою, що подала скаргу не надано всіх документів на підтвердження його повноважень, як особи, яка має право подавати скаргу, а форма та зміст скарги на постанову про закриття кримінального провадження не відповідають вимогам КПК України, а також не додано предмету оскарження відповідної постанови про закриття кримінального провадження, враховуючи, що законом не передбачено оскарження повідомлення органу досудового розслідування або рішення про закриття кримінального провадження, що унеможливлює визначити підсудність скарги і строк на подачу такої скарги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Зазначений перелік осіб, які можуть оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження, є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_6 оскаржує постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження, копію якої вона отримала 05.12.2020, про що нею зазначено в скарзі до слідчого судді. При цьому слід врахувати, що дослідження та оцінка будь-яких відомостей про правомірність або неправомірн6ість звернення певної особи до слідчого судді в межах ст. 303 КПК України, повинна перевірятись судом в межах судового розгляду шляхом дослідження всіх відомостей кримінального провадження, яке попередньо належить витребувати, якщо в скарзі йдеться про оскарження постанови про закриття цього провадження.

За таких обставин, слідчий суддя передчасно повернув ОСОБА_6 її скаргу на підставі положень п.1 ч. 2 ст. 304 КПК України, не з`ясувавши належним чином її процесуальний статус як суб`єкта оскарження постанови про закриття кримінального провадження та решту питань, які, відповідно до п. 3 ст. 306 КПК України можливо з`ясувати під час розгляду скарги по суті, яка здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Повертаючи ОСОБА_6 її скаргу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя не врахував вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Щодо прийняття заяви, в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (N 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.) зазначено, що обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування право у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року скасуванню, з направленням матеріалів провадження до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_6 на постанову співробітника Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження, повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді