Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/499/21
номер провадження 1-кс/695/271/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2021 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
дізнавача ОСОБА_3 ,
володільця майна ОСОБА_4 ,
представника володільця майна, адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення санкціонованого обшуку 25.03.2021 в період часу з 10 год. 48 хв. по 13 год. 19 хв. за адресою: м. Золотоноша, вул. Шевченка, 169а, (2-й поверх).

Клопотання обґрунтовано наступним.

Сектор дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 14.01.2021, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Підставою внесення відповідних відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_7 , яка 14.01.2021 року звернулась до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області і заявою про те, що невстановлена особа, використовуючи персональні дані заявниці, оформила на останню онлайн кредит у кредитній спілці «Dinero», та в подальшому заявниці систематично телефонують невідомі особи з вимогами погасити кредитну заборгованість, при цьому, на адресу заявниці надходять погрози та систематично здійснюється психологічний тиск.

Проведеними заходами було встановлено власників абонентських номерів стільникового зв`язку, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки вказаних осіб, отримано інформацію про те, що останні є кураторами колл-центрів за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

У ході досудового розслідування було встановлено, що згідно Державного реєстру на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 розміщене приміщення АТ КБ «Приватбанк», та саме приміщення банку базується на першому поверсі, а на другому поверсі вказаної будівлі, яке перебуває у суборенді у невстановлених осіб, розміщений колл-центр, де ймовірно можуть знаходитись сервера, жорсткі диски та накопичувачі, а також інші речі, на яких можуть міститись персональні дані як потерпілої ОСОБА_7 , так і інших громадян.

05.03.2021 слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області винесено ухвалу про проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , (другий поверх), згідно якої працівникам поліції надано дозвіл на вилучення речей. На яких можуть зберігатись персональні дані потерпілої ОСОБА_7 , а саме: флеш-накопичувачі, жорсткі диски, CD диски, записники та інші документи.

В ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ., на другому поверсі, а саме: приміщення колл-центру, було виявлено десятки записників при візуальному огляді яких виявлено записи про персональні дані різних осіб, копії паспортів на різних громадян та їх РНОКП, а також системні блоки на яких, під час проведення обшуку, містилася програма в яку вводились персональні дані осіб. Представниками вказаного колл-центру не було надано жодного документу на дозвільну діяльність. В ході вказаного обшуку не представилось можливим вилучити із системних блоків жорсткі диски на яких може зберігатись інформація щодо персональних даних заявниці, у зв`язку з можливим пошкодженням механічних частин та системного забезпечення, так як для їх вилучення необхідно залучити спеціаліста, який в подальшому проведе комп`ютерно-технічну експертизу, через що працівниками поліції було вилучено системні блоки з серійним номерами: CZC849325H CZC9243PCG; CZC0224Q7S; CZC050C2BO; CZC9015246; CZC8493236 CZC8493235; CZC0394TOP; CZC9360299; CZC1080NMK; CZC0523C9C CZC849323X; CZC9091VS1; CZC0070MQ8; CZC0161GDW; CZC82085ZT CZC8493Z4P; CZC9260229; CZC0394SYR; CZC00453X5; CZC8493Z3J CZC8493Z33; CZC936027B; CZC90152TF; CZC0225H1K; CZC9323HFW CZC050C242; CZC8493Z2Z; CZC108C5FK; CZC849323R; системні блоки в кількості 2 (двох) штук без номера, Вищевказані системні блоки в середині яких знаходяться жорсткі диски в кількості 32 (тридцяти двох) штук було упаковано до полімерних пакетів чорного кольору в кількості 11 (одинадцяти) штук, горловини яких було скріплено мотузками, кінці яких було скріплено паперовими бирками із поставленими написами та підписами понятих із печаткою Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, та в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

За таких обставин орган дізнання вказує, що наявні достатні підстави вважати, що вказані системні блоки є необхідними для проведення досудового розслідування та зберігають інформацію, яка може бути використана як докази по даному кримінальному провадженні, а тому, з метою збереження вказаних доказів виникає необхідність в накладенні на них арешту з можливістю їх вилучення до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

За таких обставин орган дізнання звернувся до суду із даним клопотанням про накладення арешту на майно.

В судове засідання дізнавач вимоги клопотання підтримав повністю та наполягав на його задоволенні.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник, адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання проти задоволення клопотання категорично заперечували вказуючи при цьому, що інформація, яка зберігається у вказаних системних блоках ніякого відношення до вказаного кримінального провадження не має та стосується осіб, які із відповідними заявами чи повідомленнями про вчинення відносно них кримінальних правопорушень не зверталися, окрім того вартість вилученого під час обшуку майна перевищує 1000000 грн., що є значно більшим ніж шкода, яка заподіяна потерпілій. Більше того дозвіл на проведення обшуку надавався слідчим суддею для виявлення та вилучення конкретних речей, які містять відповідну інформацію про потерпілу, разом із тим із невідомих причин вилучалося всі жорсткі диски та системні блоки, які не мають відношення до потерпілої, хоча органи дізнання не були позбавлені можливості під час проведення обшуку залучити відповідних експертів для виявлення та вилучення саме тих рече, які дійсно стосуються потреб кримінального провадження, а тому вказували про порушення працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області норм ст.. 168 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши пояснення сторін, виходить з наступного.

Встановлено, що СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області проводить розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 14.01.2021, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Органи дізнання наполягають, що для цілей даного кримінального провадження виникла необхідність у вилученні майна, яке було віднайдено в ході проведення санкціонованого судом обшуку.

При цьому в ході вказаного обшуку не представилось можливим вилучити із системних блоків жорсткі диски на яких може зберігатись інформація щодо персональних даних заявниці, у зв`язку з можливим пошкодженням механічних частин та системного забезпечення, так як для їх вилучення необхідно залучити спеціаліста, який в подальшому проведе комп`ютерно-технічну експертизу, через що працівниками поліції було вилучено всі системні блоки з серійним номерами. Необхідність же накладення арешту на вказані вилучені речі обґрунтовується тим, що на думку дізнавача, це майно є речовим доказом та воно є необхідним для проведення експертиз.

Однак такі доводи органів дізнання не можуть вважатися судом належними.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже слідчому судді під час розгляду цього клопотання необхідно дослідити обґрунтованість підстав для арешту.

Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Належних доказів вказаних вище обставин, зокрема того, що вилучені під час обшуку речі містять сліди кримінального правопорушення чи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження матеріали даного клопотання не містять.

Так із змісту самого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що наявність відповідної інформації про потерпілу на вказаних вилучених під час обшуку речах ще слід віднайти та встановити, а тому такі речі не можуть вважатись доказами по кримінальному провадженні.

Окрім того суд вказує, що ухвалою слідчого судді від 24.03.2021 року, про дозвіл на проведення обшуку в приміщенні за адресою: м. Черкаси, вул. Святотроїцька, 73, (1-й поверх) було зазначено, що органи дізнання просять вилучити речі, а саме комп`ютерну техніку, банківські картки, мобільні телефони на яких можуть знаходитись персональні дані інших громадян.

Однак вилучення такої інформації не може стосуватись інтересів даного кримінального провадження, оскільки такі громадяни до правоохоронних органів із відповідними заявами не зверталися, а саме розслідування проводиться відносно подій викладених тільки ОСОБА_7 ..

Окрім того, речі, дозвіл на обшук та вилучення яких просить надати дізнавач, можуть стосуватися в тому числі і законної фінансово-господарської діяльності, окрім того такі речі не містять на собі слідів злочину або інформації, яка могла бути використана під час скоєння злочину, не свідчать про злочинну діяльність товариства, якщо таке і є, а вся інформація, яка може зберігатися на них не має значення для розслідування кримінального провадження.

Тому слідчий суддя, зважаючи на вищевказані обставини, надавав дозвіл на обшук з метою виявлення та вилучення тільки тих речей, які стосуються персональних даних потерпілої.

Таким чином вилучені в ході обшуку жорсткі диски в кількості 32 штуки не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалах слідчого судді.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку.
Частиною 2 та 3 ст. 168 КПК України прямо передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Разом із тим, органами дізнання всупереч прямій вказівці суду та вимогам законодавства вилучено ті речі, які не зазначено ухвалою суду, а їх значення для цілей даного кримінального провадження належним чином не доведена.

При цьому матеріали клопотання не містять відомостей про участь відповідного спеціаліста при проведення обшуку та вилучені вказаних у клопотанні речей, огляд інформації, яка міститься на вилученій комп`ютерній техніці на предмет належності до розслідуваного кримінального правопорушення не досліджувалась та, як вбачається із змісту вказаного клопотання, з метою виявлення вказаної інформації ще тільки буде призначена відповідна експертиза.

Разом із тим постановою старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 25.03.2021 року вказані системні блоки вже визнані речовими доказами, при цьому із змісту вказаної постанови неможливо встановити, які саме докази вони містять.

Таким чином вбачається, що вказане клопотання та постанова про визнання речових доказів від 25.03.2021 року по кримінальному провадженні за №0000023 від 14.01.2021, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, містять формальне посилання на те, що вказані речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Конкретні, визначені ст.. 98 КПК України критерії належності вказаних речей до речових доказів в постанові не визначені.

Крім того необхідність проведення експертного дослідження може бути обумовлена лише наявністю на відповідних електронних носіях інформації, яка має значення для даного кримінального провадження, а таких відомостей суду не надано.

Усі ці обставини в своїй сукупності свідчать про необґрунтованість клопотання дізнавача у зв`язку із чим відсутні підстави для його задоволення.

У ст. 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Тому позбавлення будь-якої особи права розпоряджатися власним майном за умови недоведеності його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються по даному кримінальному провадженні, та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України є втручанням у його право мирно володіти своїм майном.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series А № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А № 98).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту майна наданому етапі кримінального провадження.

За вказаних обставин клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, яке було вилучено під час проведення санкціонованого обшуку 25.03.2021 в період часу з 10 год. 48 хв. по 13 год. 19 хв. за адресою: м. Золотоноша, вул. Шевченка, 169а, (2-й поверх) відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 31 березня 2021 року о 17 год. 00 хв.