справа № 361/7243/20
провадження № 1-кп/361/518/21
ВИРОК
Іменем України
27 травня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 15 лютого 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Баку Азербайджан, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на посаді охоронця Відокремленого підрозділу Східна дирекція з ліквідації шахт, одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 15 лютого 2020 року близько 12.00 год. ОСОБА_4 разом із трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, виник спільний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло.

Так, 15 лютого 2020 року приблизно о 12.30 год. ОСОБА_4 разом із трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами, приїхали на автомобілі марки ВАЗ, моделі 2110, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та у них виник умисел на викрадення чужого майна, що знаходилось у даному житловому будинку.

Реалізуючи свій умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, заздалегідь розподіливши ролі між собою, ОСОБА_4 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи біля вказаного житлового будинку, проникли до нього шляхом пошкодження металопластикового вікна, після чого викрали з будинку сережку з металу зі вставкою синього кольору, сережку з металу у формі трикутника та вставками у вигляді камінців по лініях, сережку з бусин у вигляді квітки із кріпленням з металу, загальною вартістю близько 100 грн. та грошові кошти в сумі 90000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_7 . У той час інші дві невстановлені досудовим розслідуванням особи перебували в автомобілі марки ВАЗ, моделі 2110, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та чекали в ньому на ОСОБА_4 та іншу невстановлену досудовим розслідуванням особу.

Вказані дії ОСОБА_4 та трьох невстановлених досудовим розслідуванням осіб були поміченими сусідами ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які почали кричати в їхню сторону, щоб вони зупинилися, але ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, усвідомлюючи, що за їхніми діями спостерігають сторонні особи, свою злочинну діяльність не припинили.

Після чого, працівники поліції, які прибули на місце вчинення правопорушення, почали переслідувати ОСОБА_4 , який в ході переслідування був ними затриманий.

Таким чином, діями ОСОБА_4 та невстановлених досудовим розслідуванням трьох осіб потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на загальну суму 90100 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді свою вину у вчиненні ним інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що 15 лютого 2020 року о 12.30 год. він разом із трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами, з якими він напередодні познайомився в кафе, прибув до будинку АДРЕСА_2 , для викрадення чужого майна із даного житлового будинку.

Реалізуючи свій умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, він із невстановленою досудовим розслідуванням особою, проникли до зазначеного житлового будинку шляхом пошкодження металопластикового вікна будинку, після чого викрали з будинку сережки загальною вартістю близько 100 грн. та грошові кошти в сумі 90000 грн., він, ОСОБА_4 , особисто взяв лише сережки. Інші двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб очікували їх в автомобілі марки ВАЗ, моделі 2110, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Після того як їх помітили сусіди власника будинку, вони почали втікати, проте його затримали працівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, зрозумів, що вчинив погано, обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень. Просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками судового провадження не оспорюються, сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції у суду не викликають.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 3 ст. 186 КК України, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини не оспорював, встановивши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні, за згодою учасників судового провадження, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують винну особу, та розглянув кримінальне провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене вище, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність.

Обставиною, яка згідно із ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 186 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, який у вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують його покарання. Обвинувачений, як особа не являється небезпечним для суспільства, має постійне місце проживання та постійне місце роботи, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_7 не заявляв.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням у кримінальному провадженні судово-трасологічної експертизи (висновок № 17-2/429 від 02 березня 2020 року) в сумі 942 грн. 06 коп. та на проведення трасологічної експертизи (висновок № 17-1/564 від 28 лютого 2020 року) в сумі 2041 грн. 13 коп. відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
Під час досудового розслідування ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним визначення розміру застави для забезпечення виконання ним обов`язків у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 115610 грн., яка 19 лютого 2020 року була внесена заставодавцем ОСОБА_10 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, у зв`язку з чим ОСОБА_4 звільнено з Державної установи Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у суді заявив клопотання про вирішення питання про повернення заставодавцю ОСОБА_10 внесеної ним за ОСОБА_4 застави у вказаному вище розмірі, проти чого обвинувачений та прокурор не заперечували.

Згідно із п. п. 7, 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. З астава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи відсутність правових підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної заставодавцем ОСОБА_10 за обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, тому запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню із встановленими обвинуваченому процесуальними обов`язками до набрання вироком суду законної сили, а внесена застава в розмірі 115610 грн. підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними на нього обов`язками залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними на ОСОБА_4 обов`язками скасувати.

Після набрання вироком законної сили застава в розмірі 115610 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот десять) грн. 00 коп., внесена заставодавцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області відповідно до квитанції № 14 від 19 лютого 2020 року через ТВБВ 10026/741 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року, справа № 361/1076/20, підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_10 відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Речові докази, які зберігаються у кімнаті речових доказів Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області:

сумка-чохол (ймовірно з-під рушниці), біжутерія (дві каблучки, два ланцюжка з підвіскою жовтого кольору, один браслет жовтого кольору, один браслет срібного кольору, вісім брошок), дві радіостанції Cobra чорного кольору, кліпсу трикутної форми сріблястого кольору, сережку сріблястого кольору з блакитним камінням, брош у вигляді квітки після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

металевий лом чорно-блакитного кольору розміром близько 1 м, молот із дерев`яною рукояткою після набрання вироком законної сили знищити;
кросівки чорного кольору, паспорт громадянина України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили повернути засудженому ОСОБА_4 ;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_11 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 2983 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят три) грн. 19 коп.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним у порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1