Справа № № 585/2390/20
Номер провадження 1-в/585/9/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
15 лютого 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, подання Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56), про приведення вироку у відповідність, -

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2020 року до суду надійшло подання ДУ «Роменська ВК (№56)», в якому установа просить привести у відповідність до вимога Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2017 року (з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 13.02.2019 року, постанови Касаційного кримінального суду Верховного суду від 21.01.2020 року та вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року) в частині кваліфікації злочину та призначення покарання за ст. 309 ч.2 КК України. В обґрунтування подання вказано, що по даній справі ОСОБА_5 засуджений 23.03.2017 року Красногвардійським райсудом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, у вигляді 3 років позбавлення волі, призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09. 2016 року, більш суворим покаранням у вигляді 12 років позбавлення волі, остаточно призначити 12 років позбавлення волі, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.05.2016 року по 23.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч.5 ст. 72 КК України. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року вирок Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровськ та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2019 року змінено, та вказано що вважати засудженим за ст. 152 ч.3 КК України до 11 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровсього райсуду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити 11 років позбавлення волі, в решті без змін. Початок строку 27.05.2016 року, кінець строку 09.09.2024 року. Станом на 21 вересня 2020 року відбув 7 років 12 днів, не відбув 3 роки 11 місяців 3 дні. 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ. Згідно розділу І п.2.188 даного закону внесені зміни до ст. 309 КК України. Згідно вироку Амур-Нижньодніпровсього райсуду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року ОСОБА_5 визнаний винним за ч.2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Даний вирок приєднаний до останнього вироку за правилами ч.4 ст. 70 КК України. В новій редакції ч.2 ст. 309 КК України взагалі не передбачено кваліфікацію повторності, а тому потребує приведення у відповідність до діючого законодавства.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не доставлявся, відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Представник ДУ «РВК» надав суду клопотання про розгляд подання без його участі.

Прокурор вважав, що за таких обставин клопотання не підлягає розгляду по суті і задоволенню.

Захисник просив при вирішенні клопотання не погіршувати становище засудженого.

Вироком Амур-Нижньодніпровсього райсуду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнаний винним за ч.1 ст. 263 та ч.2 ст. 309 КК України, і йому призначено покарання за ч.1 ст. 263 КК України позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.2 ст. 309 КК України позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому у вироку, дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Вироком Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 23 березня 2017 року ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України і йому призначено покарання за ч.3 ст. 152 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено 12 років позбавленні волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, поглиненням менш суворого покарання призначеного за вироком від 30 вересня 2016 року, більш суворим призначеним покаранням, остаточно визначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Вказано також, що строк покарання рахувати з 27 травня 2016 року, а запобіжний захід залишити тримання під вартою. Зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2016 року до 23 березня 2017 року в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року вирок Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, який набрав законної сили 01.07.2020 року, внесені зміни до диспозиції частини 2 статті 309 КК України, і дана норма не передбачає такої кваліфікуючої ознаки як повторність.
Після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020, санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, з 01.07.2020 року передбачена відповідальність у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, суд вважає за необхідне привести у відповідність вирок Амур-Нижньодніпровсього райсуду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_5 , до чинного законодавства в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 та призначеного покарання за даним діянням. Виходячи з вказаного дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Також має бути змінено вид покарання, а саме позбавлення волі на обмеження. В той же час підстави для зменшення покарання за даним вироком відсутні, оскільки за цим вироком покарання призначене на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а в цьому випадку більш суворе покарання призначене за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, отже будь яке інше покарання поглинається більш суворим покаранням.
Щодо задоволення подання в частині вироку Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровська від 23.03.2017 року підстави для задоволення подання відсутні, оскільки за вказаним вироком покарання призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а в цьому випадку більш суворе покарання призначене за останнім вироком.
Керуючись ч.1, ч. 2 ст.309 КК України (в редакції на 01.07.2020 року), ст. ст.5,74 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:
Подання Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56), про приведення вироку у відповідність задоволити частково.
Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 вересня 2016 р. за ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді 2 років обмеження волі.
В іншій частині в задоволення подання відмовити.
Копію ухвали після набрання ухвалою законної сили надіслати до ДУ «Роменська ВК №56» - для виконання.
Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1