КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року, у кримінальному провадженні №0002929 від 19.10.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ст. 340, ч. 3 ст. 365 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, відсутність підозрюваного за місцем реєстрації та проживання, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук погодився з доводами клопотання про наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відповідно, задовольнив клопотання сторони обвинувачення.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки про обґрунтованість підозри не відповідають фактичним обставинам справи, підозра у вчиненні кримінальних правопорушень не ґрунтується на жодному доказі. На думку захисника ризики, що зазначені у клопотанні органу досудового розслідування та в ухвалі слідчого судді є недоведеними. Додає, що ризик, того що підозрюваний буде перешкоджати належному відправленню судочинства не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має підтверджуватись доказами; що ж до ризику тиску на свідків, то його може бути визнано на початкових стадіях процесу; а небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості покарання, при цьому посилається на практику ЄСПЛ в подібних справах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, було доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався зазначених вимог кримінально-процесуального закону та з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу за відсутності особи.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Відповідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Як видно з матеріалів провадження, Державне бюро розслідувань здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002929 від 19.10.2016 за підозрою ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ст.340, ч.3 ст.365 КК України за фактами постачання з Російської Федерації до Міністерства внутрішніх справ України в січні 2014 року спеціальних засобів. а саме ручних аерозольних гранат підвищеної потужності та безпеки РГР («Рулет ВВ»), ручних аерозольних гранат РГ 60АЗ «Дрейф2», ручних гранат білого диму РДГ-2б, гранат стаціонарного встановлення «Пламя М», ручних світлошумових гранат «Факел С», ручних світлошумових гранат «Заря 2», за відсутності запитів про надання сприяння, передбачених Угодою про співробітництво між МВС України та МВС Російської Федерації від 04.06.2009, та сплати за відсутності підстав - розтрати, грошових коштів в сумі 1 177 203,09 грн. за митне оформлення поставлених Російською Федерацією спецзасобів, чим спричинено шкоду інтересам МВС України.
Вказані матеріали досудового розслідування в частині підозри ОСОБА_7 та інших осіб на підставі ч. 3 ст. 217 КПК України виділені з кримінального провадження № 0000835 від 14.08.2014.

29.10.2014 у кримінальному провадженні № 0000835 від 14.08.2014 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 та ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
У зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 29.10.2014, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
30.10.2014 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_7 в розшук.

18.02.2019 у кримінальному провадженні № 0002929 від 19.10.2016 складено письмове повідомлення про ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 340 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_7 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 18.02.2019, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
У рамках здійснення міжнародного розшуку ОСОБА_7 24.02.2017 та 16.02.2018 до компетентного органу Російської Федерації в порядку Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних провадженнях 1959 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року направлено запити про встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та проведення із ним процесуальних дій.

Однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації у задоволенні вказаних запитів відмовлено, що також свідчить про те, що ОСОБА_7 можливо переховується від органу слідства та суду на території Російської Федерації.

Встановити місцезнаходження ОСОБА_7 та забезпечити його явку до Державного бюро розслідувань не виявилося можливим, навіть вжитими заходами розшуку у цьому та іншому кримінальному провадженні, місце його знаходження не відомо.

Відповідно до інформації Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_7 на даний час знаходиться на території Російської Федерації та працює директором федеральної казеної установи охорони здоров`я «Санаторій Підмосков`я» МВС Російської Федерації», за адресою: Московська область, м. Звенигород, Ратехінське шосе, 2.

Станом на 18.02.2020 відомостей про перетин кордону ОСОБА_7 державного кордону України не отримано.

Засобами міжнародного правового співробітництва зазначена інформація не підтверджена і не спростована.

За наявними відомостями ОСОБА_7 є громадянином України. Місце його перебування не встановлено в тому числі і заходами розшуку в інших кримінальних провадженнях, у зв`язку з чим його розшук триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Як вбачається з матеріалів провадження до цього часу ОСОБА_7 на жоден із викликів до правоохоронного органу безпідставно не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування не повідомив.
У зв`язку з цимпостановою органу досудового розслідування від 30жовтня 2014 року ОСОБА_7 оголошений в розшук, а 12 лютого 2020 року - оголошено у міжнародний розшук.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ст.340, ч.3 ст.365 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, зокрема, протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій, іншими матеріалами, які на даному етапі кримінального провадження дають підстави вважати про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини)

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_7 який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, оголошений у міжнародний розшук, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні № 0002929, з урахуванням ст.ст. 177, 178, 183,184, 194, ч.6 ст.193 КК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку, але визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч.6 ст.193, ч.2 ст.281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органами досудового розслідування.
Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.
Крім того згідно правил Інтерполу «червоне оповіщення» щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну може бути опубліковане Інтерполом лише за наявності судового рішення про тримання цієї особи під вартою, що в свою чергу узгоджується з положенням, Інструкції «Про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол» затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 року, зокрема, розділу IV вказаної Інструкції, яким вимагається надання даних щодо обрання запобіжного заходу відносно розшукуваної особи, тобто завірена копія ухвали слідчого судді.

Безпідставними колегія суддів вважає і посилання захисника на те, що прокурором не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Дане твердження спростовується матеріалами провадження з яких вбачається основний ризик неправомірної поведінки підозрюваного - переховування від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим, що останній неодноразово не з`являвся на виклики, як до органу досудового розслідування так і до суду першої інстанції та апеляційної інстанції, тривалий час перебуває в розшуку. Крім того колегія суддів зважує на те, що захисник в суді апеляційної інстанції не зміг вказати місця проживання чи знаходження його підзахисного на території України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ст. 340, ч. 3 ст. 365 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/782/2021 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Єдиний унікальний номер №757/34355/20-к Доповідач: ОСОБА_1