н/п 1-кс/953/1068/21
"15" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
В обґрунтування клопотання посилався на те, що накладений арешт на квартиру є незаконним, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що квартира відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України накладення арешту порушує права іпотекодержателя у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою.
Представник заявника в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання у його відсутність, надавши письмові заперечення, в яких посилається на необґрунтованість клопотання, продовження досудового розслідування, в рамках якого накладено арешт та відсутність підстав для скасування накладеного арешту.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
21.07.2020 р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладений арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», шляхом заборони її розпорядженням та відчуження.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування…, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 21.07.2020 р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештована квартира відповідає критеріями зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, як предмет кримінального правопорушення. Скасування арешту з квартири може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На даний час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, органом досудового розслідування вживаються заходи, спрямовані на з`ясування обставин злочину в повному обсязі, а також коло осіб причетних до його вчинення. На даний час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, а саме із зазначеної квартири.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З урахуванням викладеного, накладений арешт на теперішній час не втратив своєї актуальності та клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1