Справа № 308/2714/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/280/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 05. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою із визначенням розміру застави, в розмірі 952 (дев`ятсот п`ятдесят два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 001 104 грн., до 29. 07. 2021 включно, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, перебуваючого у цивільному шлюбі, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України.
Із матеріалів вбачається, що об`єднане кримінальне провадження (єдиний унікальний номер судової справи: 308/2714/20), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 28. 02. 2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, за № 0000137 від 17. 05. 2019 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за № 0000050 від 28. 08. 2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, знаходиться в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд взяв до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, а також те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою ухилитися від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому суд дійшов висновку, що існує ризик його переховування від суду, а також те, що менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. В ухвалі також вказується на те, що передбачені ст. 177 КПК України і визнані доведеними ризики, які існували при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу не зменшилися та не відпали. З метою запобігання спробам скоєння обвинуваченим перерахованих вище дій, а також

-2-

забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд продовжив строк дії щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців з одночасним визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 , просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 31. 05. 2021 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою. В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст. 177 КПК України, а одна тільки тяжкість злочину та незавершеність судового слідства не давали суду підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором не доведено про наявність у нього намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, вчиняти інше кримінальне правопорушення, тим більше, що заявлений прокурором ризик його переховування від суду нічим не підтверджений.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведене, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 апеляційним судом здійснюється без участі учасників процесу, які не заявляли клопотань про їх участь.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що

-3-

жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються із здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 307 КК), і які мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.
Окрім того, колегія суддів погоджується також із висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховуватись від суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду.
При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам та обставинам, зокрема, тому, що судове провадження не завершено, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, даних про його особу, існуючих соціальних зв`язків, дійшов обгрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки.
Вищенаведене, на думку колегії суддів свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 ризики переховування його від суду, а також незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зменшилися й не відпали. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується те, що сторона захисту, як у суді першої інстанції, так і під час розгляду контрольного провадження, не посилалась на наявність даних про те, що встановлені ризики зменшилися чи відпали. Не посилалась сторона захисту і на наявність у ОСОБА_5 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, що обвинувачений із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, що тримання ОСОБА_5 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
-4-

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про його особу, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, зважаючи на те, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що становить підвищену суспільну небезпеку, предметом інкримінованих ОСОБА_5 злочинів виступають особливо небезпечні психотропні речовини і даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення обвинуваченому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, з чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави, за наведених обставин, не вступає в суперечність із правилами, передбаченими ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покликана забезпечити явку обвинуваченої особи у судове засідання, а тому, розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу обвинуваченого, належну йому власність, його майновий і сімейний стан, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційного скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не має на меті переховуватися від суду, ризик його впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у нього не має можливості й вчиняти будь-які інші злочини не збирається, - колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються вищенаведеними обставинами й не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що наявність будь-яких із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків не підтверджена будь-якими доказами, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставним, недоцільним та невиправданим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та не впливають на висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

-5-

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і спростовуються вищенаведеним, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 05. 2021, якою продовжено обвинуваченому за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29. 07. 2021 включно,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді