Справа № 488/3547/20
Провадження № 1-кп/488/193/21 р.
УХВАЛА

14.05.2021 року Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої у справі - судді Торжинської Т.В.,

при секретарі судового засідання - Воїхевич М.С..,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора Жиганурової А.Н.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисників Дорошенко А.П., Дурова Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимими та припинення дослідження доказів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2021 року до суду надійшло клопотання захисників Дорошенко А.П. та ОСОБА_2 про визнання всіх доказів, здобутих у даному кримінальному провадженні після його реєстрації 15.06.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, очевидно недопустимим та припинити їх дослідження відповідно до положень ч.2 ст. 89 КПК України.

В обгрунтування свого клопотання захисники посилаються на порушення правил підслідності та здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні неналежним органом, зокрема слідчими СУ ГУНП в Миколаївській області, що, на думку захисників, є порушенням вимог ст.216 КПК України та Наказу МВС України від 06.07.2017 року №570 Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України, адже за вимогами ч.1 ст.216 КПК України досудове розслідування у даному провадженні мало бути розпочате та проводитись слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, а зміна підслідності належить до виключної компетенції прокурора. Виходячи з того, що кримінальне правопорушення скоєне на території Корабельного району м.Миколаєва, то вважають, що органом досудового розслідування у цій справі повинен був виступати слідчий підрозділ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, однак всупереч вимог КПК та згаданого Наказу СУ ГУНП в Миколаївській області розпочало та проводило досудове розслідування, самостійно визначивши підслідність даного провадження.

В судовому засіданні захисник, думку яких підтримав обвинувачений, наполягали на вирішенні даного клопотання негайно, мотивуючи на очевидну недопустимість доказів, зібраних неуповноваженим на те органом. Вказували, що наявні докази про реєстрацію факту ДТП у Корабельному ВП ГУНП в Миколаївській області, до підслідності якого і належить досудове розслідування у даному провадженні, однак кримінальне провадження порушене та досудове розслідування проведено СУ ГУНП в Миколаївській області без визначення підслідності даного провадження даному Управлінню уповноваженою на те особою, зокрема прокурором відповідного рівня. Також своє клопотання уточнили та просили визнати очевидно недопустимим та не досліджувати саме ті докази, які зібрані слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області.

Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечувала. Вказувала на те, що реєстрація факту ДТП Корабельним ВП ГУНП в Миколаївській області не свідчить про порушення кримінального провадження саме даним органом. Зазначає, що ГУНП в Миколаївській області є органом національної поліції, до компетенції якого відповідно до ст.216 КПК України належить здійснення досудового розслідування та компетенція якого розповсюджується на територію м.Миколаєва, в тому числі Корабельного району. Враховуючи, що саме цим органом порушене кримінальне провадження та в подальшому незмінно проводилось слідчими даного органу за відповідними дорученням про проведення досудового розслідування та з визначенням слідчих відповідно до постанови начальника СУ ГУНП в Миколаївській області, то всі докази у справі зібрані уповноваженими на те особами, та з цих підстав, не порушено вимог щодо допустимості доказів.

Окрім того, прокурор посилалася на передчасність даного клопотання, вказуючи на те, що суд оцінює докази в нарадчій кімнаті.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Враховуючи, що стороною обвинувачення ставиться питання недопустимості доказів з мотивів порушення підслідності порушення кримінального провадження та проведення досудового розслідування, що, на думку сторони захисту, з урахуванням вимог ч.1 ст.86 КПК України, свідчить про недопустимість доказів та неможливість їх дослідження, то суд вважає, що дане клопотання має бути вирішене до дослідження таких доказів.

Аналізуючи положення КПК України щодо повноважень органу досудового розслідування, вище вказаного Наказу МВС України, на який посилається сторона захисту, та Наказу МВС України від 07.07.2017 року №575 Про затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушення, їх виявленні та розслідуванні (далі Інструкції), суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. 216 КПК України, підслідність даного кримінального провадження віднесено до підслідності слідчих органу Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 13, ч.ч. 1, 3 та 5 ст. 15 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Відповідно до вимог ст.218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Юрисдикція ГУНП в Миколаївській області поширюється на територію м. Миколаєва та Миколаївської області.

Як слідує з копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000178, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області є органом яким внесено відомості до ЄРДР та першочергово розпочато досудове розслідування.

За положеннями ч.1 та п.1 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Пункт 8 ч.1 ст.3 КПК України визначає поняття керівника органу досудового розслідування, до яких належать, в тому числі, начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції.

Відповідно до доручення заступника начальника ГУ начальника СУ ГУНП в Миколаївській області Усманова Р. від 15.06.2020 року, останнім відповідно до ст.ст.39, 214 КПК України доручено проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СЦУ ГУ НП в Миколаївській області Білоусову А.

Постановою начальника СУ ГУ НП в Миколаївській області Усманова Р. від цієї ж дати, проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено групі слідчих.

Відповідно до Наказу МВС України від 06.07.2017 року №570, (підпункт 17 пункт 3 Розділ V) начальник слідчого управління, відповідно до вимог ст. 218 КПК України з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження кримінальних проваджень, розпочатих слідчим відділом, відділенням підпорядкованого ГУНП територіального (відокремленого) підрозділу Національної поліції України, звертається до прокурора відповідного рівня щодо підслідності таких тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема як дорожньо-транспортної пригоди, у яких загинуло дві або постраждало чотири і більше особи, або якими спричинено велику матеріальну шкоду.

Відповідно до п. 4 даного Наказу (підпункт 7), начальник слідчого відділу у разі встановлення в кримінальних провадженнях, досудове розслідування в яких розпочате слідчим відділом, ознак злочинів, передбачених підпунктом 17 п. 3 цього розділу, негайно повідомляє про це слідче управління з метою вирішення у встановленому законодавством порядку питання про визначення підсудності кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 6 Розділу Х вище вказаної Інструкції (від 07.07.2017 р. №575), кримінальні провадження про ДТП, унаслідок яких спричинено тілесні ушкодження або загибель людей, а також ДТП, що набули суспільного резонансу і знаходяться на контролі Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Генеральної прокуратури України, розслідуються спеціальними підрозділами з розслідування ДТП слідчих управлінь ГУНП після визначення прокурорами відповідного рівня юрисдикції місця вчинення цих кримінальних правопорушень за слідчим управленням ГУНП.

Наведені вище положення Наказів МВС України від 06.07.2017 року №570 та від 07.07.2017 року №575, свідчать про те, що визначення підслідності у кримінальних провадженнях даної категорії (зокрема у кримінальних провадженнях, що визначені у підпунктом 17 пункт 3 Розділ V Наказу №570) прокурором відповідного рівня за слідчим управлінням ГУНП вимагається у разі, коли кримінальне провадження порушене та досудове розслідування розпочате і здійснюється слідчим (слідчими) слідчого відділу територіального (відокремленого) підрозділу Національної поліції. У разі ж коли таке кримінальне провадження порушене та досудове розслідування здійснюється слідчим управлінням ГУНП, визначення відповідної підслідності прокурором не вимагається.

За наведеного, приймаючи до уваги, що вказане кримінальне провадження порушене головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області юрисдикція якого поширюється на територію м. Миколаєва та Миколаївської області, відповідно до вимог ст.218 КПК України та положень вищевказаних Наказів, та досудове розслідування поводилось слідчими слідчого управління ГУНП в Миколаївській області, визначеними з урахуванням вимог ст. 39 КПК України, то посилання сторони захисту на порушення правил підслідності досудового розслідування та проведення такого неналежним органом, а як наслідок і очевидною недопустимістю доказів, що зібрані таким органом (її посадовою особою), є безпідставні.

За наведеного, з урахуванням положень ч.2 ст. 89, ст.ст. 216, 218 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів, здобутих у даному кримінальному провадженні слідчими слідчого управління ГУНП в Миколаївській області очевидно недопустимими з мотивів порушення вимог ст.216, ч.1 ст. 218 КПК України, та припинення їх дослідження - відмовити.

Ухвала окремо від остаточного рішення у справі оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Торжинська