Справа № 296/1455/21
Вирок
Іменем України

22 березня 2021 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000083 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000083, у відповідності до якого слідує, що 18 травня 2020 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 105, радіотелефоністом 2 відділення засобів радіозв`язку зводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 , 13 січня 2021 року близько 00 годин 00 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_3 шляхом знахідки, незаконно без мети збуту придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,4192 г., яка згідно списку № 2 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, після чого не припиняючи своїх злочинних дій, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою подальшого власного вживання, утримуючи вказану особливо небезпечну психотропну речовину - PVP при собі, переніс її до гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

14 січня 2021 року близько 08 год. 49 хв., під час спроби вжити PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-Т-он) ОСОБА_4 був затриманий начальником зв`язку - помічником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 в кімнаті № 5 приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , які виявили та в подальшому вилучили у нього пластикову колбу з кристалічною речовиною білого кольору, що місить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,4158 г, корпус від ручки з полімерного матеріалу з нашаруванням речовини білого кольору, що містить у своєму у складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-пентан-1 -он), масою у нашаруванні 0,0002 г та мікробірку із " полімерного матеріалу із запаяним краєм із нашаруванням білого кольору,-що містить у своєму у складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою у нашаруванні 0,0032 г, а всього загальною масою особливо небезпечної психотропної речовини PVP - 0,4192 г, яку ОСОБА_4 придбав та зберігав для власних потреб, без мети збуту.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

18 лютого 2021 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за частиною 1 статті 309 КК України у виді позбавленні волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1(один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно при обставинах, вказаних в обвинувальному акті обставинах придбав та зберігав психотропну речовину, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого прохав суд затвердити угоду про винуватість.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, прохав угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також при призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 18 лютого 2021 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 177, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18 лютого 2021 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч1 ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1634 (одна тисяча шістот тридцять чотири) гривні 50 коп., за проведення судово-хімічної експертизи.

Речові докази: пластикову бірку з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1 -он), загальною масою 0,4158 г, корпус від ручки з нашаруванням білого кольору, яке містить PVP, масою 0,0002 г, мікробірку з нашаруванням білого кольору, яке містить PVP масою 0,0032 г, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при СУ ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком чинності, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.