Номер провадження: 11-кп/813/850/21
Номер справи місцевого суду: 504/3686/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2020 року у кримінальному провадженні № 0001094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Дофінівка, Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за наймом, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а в останній раз 06.11.2012 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 20.05.2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Обрано запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання обчислений з дня його фактичного затримання, з 06.08.2020 року.
Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 03.10.2019 року, біля 21:00 години, перебував поряд з будівлею, де знаходиться приміщення фельдшерського акушерського пункту, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке розташоване в приміщенні та належить потерпілій ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, пошкодивши механізм закриття вікна проник через нього до вищезазначеного приміщення. Перебуваючи в середині приміщення, ОСОБА_8 взяв з поверхні робочого столу системний блок «AIfa-AD-1», вартістю 1500 грн., нетбук «Asus», вартістю 3000 грн., комп`ютерну клавіатуру «Genius» вартістю 600 грн., комп`ютерну мишку «ACME», вартістю 100 грн.
Надалі, ОСОБА_8 , перемістивши викрадене майно за межі приміщення покинув місце вчинення злочину, тим самим таємно викрав вищевказане майно, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5200 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вироком суду захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 24.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, подала уточнену апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не врахував той факт, що останній повністю відшкодував завдані збитки і потерпіла не має до нього жодних матеріальних і моральних претензій, крім того, обвинувачений сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Вважає, що визначена судом міра покарання є занадто суворою, з огляду на вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, а наявність непогашеної судимості не є перешкодою для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

У судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлена про дату, місце та час судового розгляду не з`явилася, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомила.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не доставлений, оскільки клопотання щодо його безпосередньої участі до суду апеляційної інстанції не надходило.

З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора та захисника, апеляційний суд вважав за необхідне провести розгляд за відсутності потерпілої та обвинуваченого, в тому числі з огляду на забезпечення права обвинуваченого на захист шляхом представлення його інтересів захисником.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права та законності.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті.
За таких обставин суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою всіх учасників судового розгляду, розглянув справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, і дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.
В уточненій апеляційній скарзі суду захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів захисника, з приводу невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через надмірну суворість, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, у тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно висновку якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, а ризик для суспільства середнім. Крім того, суд першої інстанції врахував обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, оскільки такі обставини судом встановлені не були.
Також, судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, посередньо характеризується за місцем мешкання, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до вимог ст. 12 КК України.
Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив тяжкий злочин, належних висновків для себе не зробив та прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведена сукупність обставин та даних про його особу надала суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, а тому слід визнати, що визначена обвинуваченому форма відбування покарання є справедливим та виваженим заходом примусу і забезпечить виправлення обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Посилання сторони захисту на не врахування судом першої інстанції при ухвалені вироку обставин неможливості прибуття обвинуваченого у судове засідання з поважних причин як про те зазначає в апеляційній скарзі захисник, не може слугувати безумовною підставою для призначення ОСОБА_8 покарання з застосуванням положень ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, апеляційним судом врахована та обставина, що обвинувачений двічі засуджений за скоєння злочинів проти власності, та до останнього вже застосовувались вимоги ст. ст. 75,76 КК України, однак обвинувачений належних висновків для себе не зробив, що мало наслідком засудження останнього попереднім вироком до реального покарання та скоїв новий злочин на протязі нетривалого часу після відбуття покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана, відповідно до ст. 65 КК України правильно, тому підстав для його пом`якшення, не знаходить.
Доводи захисника, якими вона мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання обвинуваченому призначене відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України та вимог ст. 65 КК України.
При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що уточнена апеляція захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає - залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2020 року у кримінальному провадженні № 0001094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2019 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 185 КК України,- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4