Справа № 369/4150/21
Провадження № 1-кп/369/1437/21
В И Р О К
іменем України
23.04.21 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 27 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черкаський Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну вищу освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює на посаді заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , має військове звання підполковника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
встановив:
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 3, 41, 92 Конституції України, ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, з корисливих мотивів, 26 лютого 2021 року близько 22:10 год., ОСОБА_4 , під час зустрічі із потерпілим ОСОБА_6 на автомобільній стоянці навпроти кафе-піцерії «IL Pino Pizzeria» за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Академіка Шалімова, 69-А, раптово дістав правою рукою з куртки самозарядний пістолет моделі «Safari GT-50» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту, призначеною для стрільби патронами несмертельної дії, та направивши його у сторону потерпілого ОСОБА_6 , почав вимагати у нього безкоштовно віддати електронну систему нагрівання тютюну марки «IQOS», золотистого кольору, серійний номер 5WS CU1 MSF 5VL, при цьому погрожуючи застосувати вказану зброю у випадку відмови.
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , усвідомлюючи реальність погрози застосування ОСОБА_4 вогнепальної зброї та сприймаючи наміри останнього як небезпечні для свого життя та здоров`я, побоюючись їх реалізації у випадку протидії або невиконання його вимог, був змушений віддати ОСОБА_4 електронну систему нагрівання тютюну марки «IQOS», золотистого кольору, серійний номер 5WS CU1 MSF 5VL, вартістю 1999,00 грн, після чого близько 22:13 год., ОСОБА_4 , заволодівши вказаним майном, вирушив у напрямку центру продажу ЖК «Данія», що розташований на перехресті вул. Академіка Шалімова і вул. Соборної у с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, де поблизу приміщення центру продажу ЖК «Данія» сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Lexus» моделі ЕS 350, днз НОМЕР_3 , чорного кольору та зник з місця події, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у вказаному вище розмірі.
Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечний для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.
Підготовче судове засідання призначене на 05 квітня 2021 року в цьому кримінальному провадженні відкладалось у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та сторонам кримінального провадження судом було надано час для укладення угоди про визнання винуватості, у зв`язку з заявами останніх.
19 квітня 2021 року між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк із відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, відповідно до змісту вказаного в угоді та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості, посилаючись на добровільність її укладення.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. При цьому, 05 квітня 2021 року потерпілий ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про розгляд судового провадження за його відсутності, зазначивши, що згоду на затвердження угоди про визнання винуватості він надає, вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у виді службового обмеження для військовослужбовців, відповідно до ст. 58 КК України.
Суд зауважує, що відсутність потерпілого ОСОБА_6 не є перешкодою для розгляду угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), який, згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачений злочин вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, щиро покаявся, добровільно відшкодував завданий збиток, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зауважує, що прокурором при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_4 повною мірою враховано наявність в кримінальному провадженні кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що дає підстави призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 187 КК України.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2009 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років, який 21 червня 2014 року продовжено на період до оголошення демобілізації. 11 лютого 2021 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 7 підполковника ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника штабу 33 бази забезпечення навчального процесу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ). 16 лютого 2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 32 підполковника ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та з 16 лютого 2021 року останній вважається таким, що справи та посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Звідси, до військовослужбовців строкової служби обвинувачений ОСОБА_4 не належить.

Тобто, при узгодженні покарання сторонами угоди, прокурором повною мірою враховано наявність підстав для застосування положень ст. 58 КК України.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраний ОСОБА_4 відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2021 року, суд вирішує відповідно до ст. 181 КПК України.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 468 469, 472 474, 475 КПК України,

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 19 квітня 2021 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та, із застосуванням ст. 69 КК України,призначити покарання у виді позбавлення воліґ на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України замість призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, із відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Під час відбування цього покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 скасувати.

Витрати на залучення експерта за проведення судово-балістичної експертизи у сумі 1307,60 грн стягнути з ОСОБА_4 .

Речові докази у справі: - систему електричного нагрівання тютюну ТМ «IQOS», золотистого кольору, в білій коробці з тримачем IQOS 3 DUO A1406, кишеньковим зарядним пристроєм IQOS 3 DUO A1505, блоком живлення IQOS S21A20, штрих код 307, дата виготовлення 15 грудня 2020 року, серійний номер 5WS CU1 MSF 5VL», паперовий пакет білого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області повернути законному володільцю ОСОБА_6 ; - самозарядний пістолет моделі «Safari GT-50» № НОМЕР_2 , патрони калібру 9 мм Р.А. в кількості 6 штук, дозвіл на зброю № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , курточку чоловічу, мобільний телефон марки «MEIZU», захисний чохол чорного кольору до мобільного телефону марки «MEIZU», які знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області повернути законному володільцю ОСОБА_4 ; - ключі в кількості 5 штук, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути законному володільцю ОСОБА_4 ; два диски DVD-R марки «Videx», ємністю 120 min., на 4,7 Gb. із відеозаписом місця події від 26 лютого 2021 року та із аудіозаписом розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 26 лютого 2021 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1