Справа №303/2278/21
Провадження № 1-кс/303/742/21
У Х В А Л А

24 березня 2021 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
Дізнавач СД ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 22.03.2021 року майно.
Клопотання мотивує тим, що «Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 березня 2021 року до Мукачівського РУП надійшов рапорт від о/у ВБЗПТЛ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , про те, що 22 березня 2021 року, в ході проведення профілактичних заходів, в готелі «Візит» що в АДРЕСА_1 , було виявлено факт звідництва для розпусти вчинений громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 . 22 березня 2021 року, в період з 18 год. 35 хв. по 19 год. 06 хв., під час проведення огляду місця події, було вилучено: грошові кошти в сумі 1200 гривень куп`юрами номіналом по 100 гривень, серія ЗЄ0136355, СИ8752031, МВ3582506, СЗ1222288, ВУ1220115, МЛ 8380095, СЕ9193849, СГ9037530, СБ2950880, МЛ8358322, СИ3204277, ВФ7674344. При цьому, в ході досудового розслідування встановлено, що вилучені грошові кошти, були сплачені як винагорода за надання послуг сексуального характеру, а тому являються доказом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 302 КК України.»
У судове засідання дізнавач не з`явилася, у матеріалах клопотання наявна заява про розгляд клопотання у його відсутності.
Особа, щодо майна якої вирішується клопотання в судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Разом з тим, неприбуття такої у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: "22.03.2021 року, в ході проведення профілактичних заходів, в готелі «Візит» по вул. Лучкая, 21Б в м. Мукачеві Закарпатської області, було виявлено факт звідництва для розпусти, вчинений громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_2 ."
Згідно протоколу огляду місця події від 22.03.2021 року, який проводився на підставі заяви-дозволу ОСОБА_6 в період часу з 18:35 год. по 19:06 год., в номері № 1 готелю «Візит» по вул. Лучкая, 21Б в м. Мукачеві Закарпатської області, слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за участю понятих, в ході якого, з дерев`яної тумби номеру № 1 вказаного готелю було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1200,00 гривень номіналом по «100» гривень, які упаковані до спец пакету № 1027576.
У клопотанні та доданих до нього матеріалах, відсутні відомості про належність готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 та законні підстави проникнення до номеру № НОМЕР_1 вказаного готелю на підставі заяви-дозволу гр. ОСОБА_6 .
Таким чином, законність проникнення до примішення та тимчасового вилучення майна (грошових коштів) з дерев`яної тумби номеру № НОМЕР_1 готелю «Візит» по вул. Лучкая, 21Б в м. Мукачеві Закарпатської області, слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, не підтверджена належними та допустимими доказами.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно положень статей 167, 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, зто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208, 298-2 цього Кодексу. Факт передання тимчасово вилученого майна в такому випадку засвідчується протоколом.
Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку чи огляду.
Між тим, дізнавач, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, статус якого слідчий визначив, як «майно тимчасово вилучене під час огляду».
Стаття 170 КПК України (у редакції Закону України від 18.02.2016 р. N 1019-VIII) «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Окрім того, у клопотанні відсутні докази наявності достатніх підстав чи розумних підозр вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт є доказом злочину і відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України.
Таким чином, ні з клопотання ні з матеріалів, які обґрунтовують клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Керуючись: ст.132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається дізнавачу, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали та надсилається особам, які були відсутності під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1