Провадження № 11-кп/4820/365/21
Справа № 681/1633/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 5 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 08 листопада 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2021 року,-
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.
До вступу вироку у законну силу обвинуваченому запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою, а початок строку відбуття покарання ухвалено обчислювати з дня затримання 08.11.2020 року.
Речові докази: жіночі труси, джинсові штани, спортивну куртку ухвалено повернути ОСОБА_9 ; кофту червоного кольору, штани камуфльовані, чоловічі труси ухвалено повернути ОСОБА_7 , а зразки нігтів потерпілої і обвинуваченого, змив із статевого члену, мішок знищити.
За вироком суду, 08.11.2020 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в дворі будинку АДРЕСА_2 помітив ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку вирішив зґвалтувати.
З цією метою обвинувачений підійшов до ОСОБА_9 , взяв її силоміць на руки і відніс до сараю, який розташований у дворі вказаного будинку, де кинув потерпілу на землю та, долаючи чинений нею опір, наніс ОСОБА_9 щонайменше чотири удари в обличчя, від чого потерпіла втратила свідомість. Після цього, ОСОБА_7 , стягнувши з себе, а потім з ОСОБА_9 штани і нижню білизну, вчинив щодо потерпілої без її добровільної згоди дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням у статевий орган ОСОБА_9 з використанням власного статевого члену (прутня).
Внаслідок вище вказаних протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці спинки носа зліва, рани та синця на поверхні лоба справа, множинні садна на обличчі та волосяній частині голови, підшкірної гематоми голови зліва, розриву заднього склепіння піхви з проникненням в черевну порожнину, випаданням петель кишківника в піхву та внутрішньочеревною кровотечею, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Непогоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Полонського районного суду Хмельницької області змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Вважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не врахував такі пом`якшуючі обставини як: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, обвинувачений також зазначає, що при призначенні йому покарання, судом не було враховано наявності у нього легкої розумової відсталості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 152 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Доводи ОСОБА_10 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 5 ст. 152 КК України у виді одинадцяти років позбавлення волі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.
Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви, причини та наслідки його скоєння, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, його сімейний та матеріальний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання, суд першої інстанції також врахував, що в обвинуваченого ОСОБА_7 наявний розлад психіки легка форма недоумства.
Однак, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 624 від 15.12.2020 року, ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Окрім того, судом також враховано думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суворо покарати ОСОБА_10 , а також те, що обвинувачений свою вину визнав частково, заперечив зґвалтування ним потерпілої.
За таких обставин, колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Твердження ОСОБА_10 про те, що судом безпідставно не враховано його щире каяття, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а також із наданих показань обвинуваченого, останній свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, при цьому заперечив вчинення ним зґвалтування потерпілої.
Разом з тим, у своєму останньому слові обвинувачений вибачення у потерпілої не попросив, щиро не покаявся, лише в ході судового розгляду на запитання захисника чи бажає він попросити вибачення у потерпілої, ОСОБА_10 вказав, що кається, був у стані алкогольного сп`яніння.
На думку колегії суддів, вищезазначені обставини вказують на відсутність у обвинуваченого щирого жалю з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, осуду своєї поведінки, що свідчить про відсутність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття.
Посилання ж апелянта на наявність такої пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на наступне.
Так, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним.
Однак, даних про таку поведінку обвинуваченого, матеріали кримінального провадження не містять, останній заперечив вчинення ним зґвалтування потерпілої, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не врахував під час призначення покарання таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину.
Доводи обвинуваченого про те, що при призначенні йому покарання, суд першої інстанції не врахував наявності у нього легкої розумової відсталості, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з вироку суду, вказана обставина була врахована при призначенні ОСОБА_7 покарання.
Більше того, судом першої інстанції було також враховану і ту обставину, що на час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_10 покарання за ч. 5 ст. 152 КК України у виді одинадцяти років позбавлення волі є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, як він того просить в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4