справа № 488/1198/21
провадження № 1-кп/488/288/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої у справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000020 від 08.02.2021 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 23.12.2019 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт, 02.03.2021 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням - один рік,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2021 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в гостях у своєї матері, за адресою: АДРЕСА_1 , за раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, усвідомлюючи злочинний намір свого діяння, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав автоматичну піч для приготування хліба і варення марки «LG» моделі «HB-201JE», вартістю 1500 грн, що належить ОСОБА_6 .

З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, яким розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Крім того, 08 лютого 2021 року приблизно о 19:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим корисливим умислом на заволодіння чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу до банківської картки «Приват Банк», що належить його сестрі ОСОБА_7 , за допомогою мобільного додатку «Приват24» здійснив переказ грошових коштів в загальній сумі 3780 грн. на рахунок ОСОБА_8 , який в свою чергу зняв вказані грошові кошти та передав ОСОБА_3 .
Викраденими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3780 грн.

Вказані кримінальні правопорушення передбачають кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України.

Матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована в ході досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна та ОСОБА_7 - з поверненням коштів.
В ході судового розгляду ОСОБА_3 свою вину за висунутим обвинуваченням визнав повністю та пояснив, що в лютому 2021 року знаходився в гостях у своєї матері ОСОБА_6 , де провідував свого малолітнього сина, відносно якого позбавлений батьківських прав та який утримується його матір`ю. Оскільки на його прохання позичити кошти мати відмовила, вказавши, що коштів не має, то скориставшись її відсутністю, він викрав хлібопіч, яку здав до ломбарду. Коли мати виявила пропажу, він зізнався у скоєному, обіцяв повернути кошти, але мати все одно викликала працівників поліції. Через декілька днів він викупив дану піч та повернув матері.
В тому ж місяці, знаходячись за місцем свого проживання, виявив, що на банківській карті його сестри ОСОБА_7 наявні грошові кошти, та достовірно знав, що вони належать сестрі, однак без її дозволу, перевів дані кошти на картку свого товариша, а той в свою чергу віддав їх йому. Частину коштів витратив на власну потребу, іншою частиною розпорядитись не встиг, так як сестра виявила пропажу грошей. Всі кошти повернув через 1,5 тижні.
Вказує, що у скоєному щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі, посилаючись на те, що зробив для себе відповідні висновки, шкодує про вчинене, а також турбується про долю своєї малолітньої дитини, яка буде позбавлена його піклування у разі обрання йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України, за згодою обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора судом, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні майна ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , що вірно кваліфіковано стороною обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, та повне відшкодування шкоди, що відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України) не встановлені.

Щодо особи ОСОБА_3 , то останній одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікарів нарколога чи психіатора не перебуває.

При цьому слід відзначити, що на час скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 був засуджений за умисне, корисливе кримінальне правопорушення, обвинувачувався у скоєнні нових злочинів, в тому числі корисливих та також з заволодіння майна своєї матері, однак належних висновків для себе не зробив та скоїв нові злочини.

Щодо характеру та тяжкості вчиненого, то обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке є нетяжким. Проте слід відзначити, що обидва злочини вчинено з заволодіння майном його близьких родичів, в той час як ОСОБА_3 , був обізнаний про їх скрутне матеріальне становище та перебування на утриманні його матері трьох малолітніх дітей, в тому числі сина самого ОСОБА_3 , однак останнє не утримало його від скоєння даних злочинів.

Приймаючи до уваги всі вище наведені обставини, що впливають на вид та міру покарання, виходячи з мети покарання (ст.50 КК України), співмірності покарання із тяжкістю та обставинами скоєного, враховуючи особу винного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді арешту в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статею 65 Кримінального кодексу України загальних засад призначення покарання.
Окрім того, як зазначено вище, ОСОБА_3 засуджений 02.03.2021 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі. Остаточне покарання за даним вироком призначене з урахуванням вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23.12.2019 року. В той же час, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком один рік.
З урахуванням роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 роу №7 (п.23), правової позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду ВС, наведеній у його постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17), враховуючи, що за даним вироком покарання слід відбувати реально, в той час як за попереднім вироком ОСОБА_3 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком, то суд не вбачає підстав для застосування положень ч.4 ст. 70 КК України, та необхідним вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 02.03.2021 року відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.
Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.
Щодо процесуальних витрат, то відповідно до ст.124 КПК України, останні належить стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на три місяці.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєві від 02.03.2021 року відносно ОСОБА_3 , за яким останній засуджений за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, виконувати самостійно.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Речовий доказ у справі: автоматичну піч для приготування хліба і варення марки «LG» моделі «HB-201JE», що повернена ОСОБА_6 - залишити останній за належністю, банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_9 .
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Корабельним РВ в м.Миколаєві УДМС Миколаївської області від 12.03.2013 року, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. (за кримінальним провадженням №0000020 від 08.02.2021 року).

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та, не пізніше наступного дня направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1