Справа №:755/7691/21
Провадження №: 1-кп/755/1101/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000260 від 15.03.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
встановив:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000260, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше двадцяти одного року та не встановлено особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.
Вислухавши клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. При цьому законодавець зазначив, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КК України).

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України належить до особливо тяжкого злочину, оскільки карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.
Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання і подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Суд також враховує, що ч.6 ст.9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Як вбачається з матеріалів клопотання про закриття кримінального провадження за №40000260 від 15.03.2013 р. за ч. 3 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином, що унеможливлює закриття судом кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України та суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. 284, 371, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000260 від 15.03.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, - відмовити.

Кримінальне провадження №0000260 від 15.03.2013 повернути прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя