Справа 127/7782/21
Провадження 1-кс/127/3549/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000956 внесеного до ЄРДР 23.11.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Голодьки, Хмільницького району Вінницької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, працює, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000956 від 23 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.11.2017 за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 15.10.2020, приблизно о 17.00 годині, зателефонував особі, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно - Особа 1), і запропонував заробити грошей. Що саме треба зробити не повідомив, сказав, що все розповість коли особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно - Особа 1), приїде у Вінницю. Остання сказала що приїде із особою, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2). Потім ОСОБА_4 перевів на банківську карту «ПриватБанк», яка належить особі, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 1), 200 гривень для того щоб вони з особою, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2), могли доїхати до м. Вінниці.

В подальшому, 15.10.2020, о 21.30 год., ОСОБА_4 та особи матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, зустрілись біля магазину «Фуршет» по вул. Хмельницьке шосе, 145 Б у м. Вінниці, де ОСОБА_4 їм розповів, що у нього є колишня дівчина ОСОБА_7 , яка проживає в АДРЕСА_2 на шостому поверсі та запропонував підійти до її квартири, та відкрито заволодіти її сумкою у якій мав знаходитись її мобільний телефон, для знищення компромату. За вказані протиправні дії, ОСОБА_8 пообіцяв особам матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, заплатити їм винагороду у сумі 50 доларів США на двох.

Після чого, ОСОБА_8 провів осіб, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, до будинку де проживає потерпіла ОСОБА_7 , показав їм під`їзд і вони у трьох піднялись по сходах до її квартири на шостий поверх, та почав їм розповідати як необхідно все зробити, а саме прижати потерпілу до вхідних дверей, забрати сумку і збігти по сходах вниз, а він в цей час буде чекати їх в машині за будинком. Також сказав, що можливо, вона буде одягнена в осіннє пальто бежевого чи бірюзового кольору.

Керуючись корисливими мотивами ОСОБА_8 , особи, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, вступили з ним у злочинний зговір, направлений на відкрите викрадення у ОСОБА_7 її сумки в якій мав знаходитись її мобільний телефон.

На наступний день, 16.10.2020, приблизно о 18:00 год., ОСОБА_4 , про будучи організатором пограбування, розподілив ролі, згідно яких особи, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, мали знаходитись біля першого під`їзду будинку, де проживає ОСОБА_7 та очікувати її повернення додому. По приходу останньої додому, особи, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, повинні були зайти за нею до під`їзду, де особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2) мала зайти разом з ОСОБА_7 до ліфту та піднятись до її квартири на шостий поверх. Перебуваючи на вищевказаному поверсі особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2) повинна була відкрито, шляхом ривка заволодіти сумкою ОСОБА_7 , яка мала знаходитись у неї на лівому плечі, в момент, коли остання мала відчиняти вхідні двері своєї квартири. Після чого, із викраденою сумкою, особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2) повинна була вибігти з будинку по сходах та разом з особою, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 1) сісти у автомобіль, в якому їх мав очікував ОСОБА_4 . Потім вони мали передати ОСОБА_4 , викрадену сумку у ОСОБА_7 . В цей момент, коли особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2) мала підніматись у ліфті разом із ОСОБА_7 , особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 1) повинна була знаходитись на першому поверсі, тримаючи вхідні двері до під`їзду відкритими, а у разі виникнення непередбачених обставин, повинна була допомогти особі, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 1) зникнути із місця вчинення злочину.

Згідно розробленого злочинного плану ОСОБА_4 , особи, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження спільно, 16.10.2020, приблизно о 20:40 год. прибули до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_4 , зателефонував до особи, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 1) та повідомив, що ОСОБА_7 через декілька хвилин має бути біля свого будинку і потрібно діяти згідно розробленого ним плану.

Після чого, ОСОБА_4 , сів у автомобіль марки «VOLVO» моделі S40», який знаходився по вул. Соборній, неподалік приміщення БТІ у м. Вінниці, за кермом якого перебував його знайомий ОСОБА_9 та поїхав у сторону зупинки « вул. В. Інтернаціоналістів», що по вул. Келецькій у м. Вінниця. Прибувши до вказаної зупинки, ОСОБА_4 , став очікувати осіб, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, які, після вчинення вищевказаного злочинного плану, мали повернутись до нього та сісти у заздалегідь підготовлений ним автомобіль, яким мали втекти з місця вчинення злочину.

Через деякий час, до ОСОБА_4 , прибігла особа, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження (умовно Особа 2) та вони сіли до вказаного автомобіля, де остання передала ОСОБА_4 викрадену ним у ОСОБА_7 сумку марки «Dior», в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 грн., після чого вони зникли з місця вчинення злочину. В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився вказаною сумкою на власний розсуд. Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 7506/20-21 від 11.11.2020 вартість жіночої сумки «Dior» світло-рожевого кольору, станом на 16.10.2020, складала 1098, 20 грн. Таким чином, ОСОБА_4 спільно з особами, матеріали, відносно яких виділені в окреме провадження, завдали ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1298, грн.20 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 186 КК України, - організація відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 16.10.2020

протоколом огляду місця події від 16.10.2020

протоколом огляду місця події від 18.10.2020

протоколом огляду місця події від 18.10.2020

протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.10.2020

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2020

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.10.2020

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2020

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2020

повідомленням про підозру ОСОБА_4

іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, організація відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, а відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, раніше судимий, крім того вчинив вищевказаний злочин, у період іспитового строку, що є підставою для вчинення інших злочинів, офіційно не працює та в зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти інші злочини;

переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, так як згідно довідки з ІПС «Аркан» ОСОБА_4 після закінчення іспитового терміну 05.11.2020 перетнув державний кордон України ,з можливістю переховування від органів досудового розслідування ;

незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою створення сприятливих для себе умов;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця роботи і стійких соціальних зав`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , скоєні без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно, до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, за наведених підстав слідчий, просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання, працює.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, а також клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 29 травня 2021 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 29 травня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Організацію затримання ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя