Номер провадження: 11-кп/813/781/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 про переведення до приміщення камерного типу

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яковлівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-11.10.2010 року

засудженого 09 квітня 2020 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ч.2 ст.186, із застосуванням статей 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_8 на строк 2 місяці.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що захворювання засудженого ОСОБА_8 на ВІЛ-інфекцією та інші захворювання свідчать про неможливість переведення засудженого до приміщення камерного типу, з метою недопущення погіршення стану його здоров`я, яке в подальшому може бути підставою для звернення особи до Європейського суду з прав людини з метою встановлення порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає заборону катування.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нову, якою клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_8 задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 дисциплінарне стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом не вірно застосований закон України про кримінальну відповідальність та норми Кримінально-виконавчого кодексу України щодо підстав застосування дисциплінарного стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу.

Суд належним чином не врахував те, що ОСОБА_8 раніше вже 5 разів був судимий за вчинення умисних злочинів, на теперішній час відбуває покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі за останнім вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2020 року.

За період відбуття покарання захарактеризував себе негативно, заохочень не має, до дисциплінарної відповідальності притягувався 9 (дев`ять) разів, з яких 2 (два) рази був поміщений в ДІЗО. На виробництві установи він не працевлаштований.

Крім цього прокурор зазначила про те, що главою 19 Кримінально-виконавчого кодексу України, яка містить положення про виховний вплив на засуджених до позбавлення волі, не передбачено будь-яких посилань на необхідність враховувати стан здоров`я засудженого при вирішення питання про накладення на нього стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням начальника установи виконання покарань, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Абзацом 5 ч.6 ст.135 КВК України встановлено, що поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Згідно з ч.1 ст.133 КВК України злісним порушенням установленого порядку відбування покарання є вживання спиртних напоїв, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи інших одурманюючих засобів; виготовлення, зберігання, придбання, розповсюдження інших заборонених предметів, участь у настільних азартних та інших іграх з метою здобуття матеріальної чи іншої вигоди; вчинення дрібного хуліганства; систематичне ухилення від лікування захворювань, що становлять небезпеку для здоров`я інших осіб.

Відповідно до п.13-2) ч.1 ст.537 та п.2) ч.2 ст.539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Положеннями ч.9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що за період відбування покарання ОСОБА_8 характеризується вкрай негативно, заохочень не має, 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази він був поміщений до ДІЗО. На виробництві установи засуджений не працевлаштований, у реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає.

На момент апеляційного перегляду ОСОБА_8 , ще 7 разів притягався до дисциплінарної відповідальності і таким чином загалом за час відбування покарання в ДУ «Одеська виправна колонія №14» він має 16 стягнень. Вказана обставина свідчить про стійку антисоціальну спрямованість ОСОБА_8 , його явне небажання ставати на шлях виправлення та дотримуватись встановленого законодавством порядку відбування покарання.

Апеляційний суд враховує, що дисциплінарні стягнення на засудженого у 5 випадках накладались за зберігання заборонених предметів, зокрема 17 липня 2020 року накладено стягнення за зберігання загостреної пластини, 18 листопада 2020 року та 23 листопада 2020 року накладені стягнення за зберігання бражної закваски, тобто відповідно до ч.1 ст.133 КВК України ОСОБА_8 допускав злісне порушення встановлено порядку відбування покарання.

До засудженого ОСОБА_8 із переліку заходів стягнення, передбачених ч.1 ст.132 КВК України застосовувались попередження, догани, сувора догана, тричі він був поміщений до ДІЗО.

Проте застосування вказаних заходів дисциплінарного впливу виявилось безуспішним, позитивних змін в поведінці засудженого ОСОБА_8 не відбулось.

Та обставина, що до ОСОБА_8 16 разів застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, свідчать про те, що його протиправні дії носять постійний та систематичний характер.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, дав невірну оцінку характеристики засудженого ОСОБА_8 , що призвело до висновків суду, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що за станом здоров`я ОСОБА_8 не може утримуватись в приміщенні камерного типу.

В матеріалах справи містяться довідки про те, що на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_8 задовільний. У разі погіршення стану здоров`я засудженого йому буде надана медична допомога в повному обсязі згідно чинного законодавства.

Крім того апеляційний суд враховує, що у главі 19 КВК України «Виховний вплив на засуджених до позбавлення волі» не має будь-яких посилань на необхідність враховувати стан здоров`я засудженого під час вирішення питань про накладення стягнень. Отримання медичної допомоги засудженим не залежить від умов його перебування в установі виконання покарань.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу.

Згідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження

Згідно з ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Пункт 2) ч.1 ст.411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 не в повній мірі встановив всі обставини провадження, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, в результаті чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до пунктів 1), 2) ч.1 ст.409, статей 410, 411 є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 про переведення до приміщення камерного типу ОСОБА_8 .

При цьому задовольняючи частково клопотання начальника колонії, апеляційний суд бере до уваги відомості викладені в медичних довідках про стан здоров`я засудженого, і вважає, що такий захід дисциплінарного впливу, як переведення ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на 1 місяць буде відповідати тяжкості і характеру проступків, які були вчиненні засудженим.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 частково задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_10 про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання начальника державної установи начальника арештного дому «ОВК (№14)» ОСОБА_11 .

Застосувати до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крайній захід дисциплінарного реагування у виді переведення до приміщення камерного типу терміном на 1 (один) місяць.

Строк тримання ОСОБА_8 в приміщенні камерного типу відраховувати з моменту приведення цієї ухвали до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3