ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/274/21 Справа № 195/184/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року у кримінальному провадженні № 0000001 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину-інваліда, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора начальника Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2021 року.
Слідчий суддя дійшов висновку, що викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування ризиків, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що інкримінований підозрюваному злочин підпадає під категорію тяжких злочинів, є обґрунтованими та виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що прокурором, крім припущень, не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а слідчий суддя не навів у своєму рішенні обґрунтованих висновків на існування таких ризиків. Посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні дитину-інваліда, доньку, яка наразі навчається і також перебуває на утриманні підозрюваного, працює тренером плавання, характеризуються позитивно.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості підозри і недоведеності наявності ризиків, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 06 січня 2021 року до ЄРДР за № 0000001 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
04 лютого 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у вчиненні групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивством, вимоги передачі чужого майна та права на майно, вимоги вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого, пошкодження чи знищення його майна або майна, що перебуває в його господарському віданні чи під охороною.
При розгляді питання обґрунтованості підозри як підстави для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який вказував саме на ОСОБА_6 , як на особу яка вчинила відносно нього злочин, а саме з групою осіб вчиняв відносно нього погрози насильства та вимагав дій майнового характеру на користь іншої особи; свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , які також свідчили про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами огляду документів від 11.01.2021р., 18.01.2021.р., 25.01.2021р., 02.02.2021р., а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та який відносяться до категорії тяжких злочинів вчинений з ознаками погроз насильства проти власності, і за який передбачене покарання до семи років позбавлення волі, та враховуючи обставини вчинення злочину, кількість співучасників, особу підозрюваного, соціальний інтерес до даного злочину, а тому на на даний час наявні ризики, переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, та ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень. Враховуючи також обізнаність з анкетними даними потерпілого та свідків, наявний ризик незаконного впливу на них.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин інкримінованого підозрюваному злочину, а саме те що даний інкримінований злочин має ознаки насильства, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, правомірно, не визначив розмір застави, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарг з цього питання.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Посилання захисника на позитивні характеристики підозрюваного, наявність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи, проживання, хоча і мають місце, однак ці обставини, з огляду на наведені вище обставини в їх сукупності, не свідчать досить переконливо про зменшення існування ризиків встановлених слідчим суддею та не є достатньою підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року у кримінальному провадженні № 0000001 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4