ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/709/21 Справа № 185/5100/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 06 червня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.
Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з 06 червня 2020 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні умисного вбивства, за наступних обставин.
ОСОБА_7 05 червня 2020 року приблизно о 22.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вдома в зальній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , намагався нагодувати свого батька ОСОБА_9 , який є інвалідом II групи, однак за станом свого здоров`я останній перевернув їжу на підлогу, що викликало у ОСОБА_7 агресію та в цей же момент у нього у зв`язку з цим раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_9 шляхом нанесення множинних ударів руками по його тілу та обличчю.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, усвідомлюючи протиправність та небезпеку своїх дій, діючи умисно, усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_9 , його захворювання, наявність інвалідності та нездатність захистити себе, бажаючи настання його смерті, перебуваючи в зальній кімнаті кв. АДРЕСА_2 , приблизно о 22.10 год. ОСОБА_7 умисно наніс не менше 8 ударів кулаком правої руки по тілу та голові ОСОБА_9 , спричинивши тим самим останньому тілесні ушкодження, що за своїм характером відносяться до легких та тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці скоєння злочину перебуваючи в зальній кімнаті кв. АДРЕСА_2 05 червня 2020 року приблизно о 22.20 год.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітини з множинними двосторонніми переломами ребер та грудини з підшкірною емфіземою, синцями в проекції грудної клітини, яка ускладнилася травматичними пневмотораксом та плевропульмональним шоком, що й призвело до безпосередньої причини смерті, та дана травма перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що він не винуватий у вчиненні злочину. Вказує, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надавали суду неправдиві свідчення, а показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зазначені у вироку суду, не відповідають дійсності. Вказує, що має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, був неофіційно працевлаштований та мав постійний дохід. Просить врахувати, що є інвалідом третьої групи, під час перебування у СІЗО його стан здоров`я погіршився через ненадання йому належного лікування.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині покарання скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ОСОБА_9 вчинив правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно протиправно заподіяв смерть своєму батькові особі похилого віку, 2 групи інвалідності, яка перебувала у безпорадному стані та набагато фізично слабшою від обвинуваченого. Звертає увагу на кількість тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, а також поведінку обвинуваченого до вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений неодноразово застосовував фізичну силу до батька та матері, у зв`язку з чим останні вимушені були проживати від нього окремо.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, є необгрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та експерта ОСОБА_17 ; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду трупу потерпілого, огляду речей, огляду місця події, у протоколі слідчого експерименту, у висновках судово-медичних та судово-імунологічних експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, не зважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину, його винуватість підтверджена, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який є братом обвинуваченого та який в судовому засіданні показав, що коли ОСОБА_7 випивав, у нього змінювався характер, він застосовував до нього та матері фізичну силу, 3 дні обвинувачений жив із батьком, який не міг ходити через травму більше року, мова у нього була повільна, сам він не міг їсти, йому допомогали сідати. До матері зателефонували та повідомили, що батько помер. Він разом з матірю та її подругою пішли до квартири, де побачили батька у залі, а брат сидів у вітальні, плакав та повідомив, що батько впав через табуретку, вдарився та помер.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченого, показала, що 05 червня 2020 року вона працювала біля магазину, потім зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що батько помер. Вона відразу побігла додому, ОСОБА_9 лежав клубочком на боці, а обвинувачений сказав, коли він прийшов, потерпілий лежав на підлозі і він його підняв та поклав на диван. На підлозі лежала табуретка та стакан. ОСОБА_7 розповів, що він його погодував та пішов на двір. Вона зателефонувала до швидкої та в поліцію приблизно о 00.00 год. О 21.00 год. вона бачила живим ОСОБА_9 , мова у нього була дуже погана, він не міг їсти самостійно, не міг навіть тримати ложку, не міг сам пересуватися, міг сідати. ОСОБА_7 о 21.00 год. був з нею та допомагав їй, але був напідпитку. Коли вона виходила, залишала чоловіка самого та не бачила тілесних ушкоджень на померлому. Двері до квартири вона не зачиняла. Того дня нічого не зникло з квартири. Крові вона не бачила, потім побачила пляму на килимі. Іноді у ОСОБА_7 були конфлікти з братом. В обвинуваченого були приступи агресії, застосовував силу до неї та брата, штовхав їх, а того вечора він був напідпитку. Останні два роки ОСОБА_7 піклувався про батька, а вона більше півроку не проживала вдома. Додатково вона показала, що коли вона після повідомлення про смерть ОСОБА_9 прийшла, двері були відкриті, а ОСОБА_7 в цей час був роздратований та кричав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що 05 червня 2020 року вона була вдома, о 23.45 год. їй зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що ОСОБА_9 помер, через 7 хв. вона була біля під`їзду та чекала ОСОБА_14 , яка через 15-17 хв. підійшла, і вони піднялися до квартири. ОСОБА_7 сидів на кухні п`яний, дуже плакав. На той час, окрім них, у квартирі нікого не було. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, ходив з кімнати в кімнату, плакав. ОСОБА_18 у стані сп`яніння дуже буйний, а тверезий добрий. На потерпілому вона спочатку не бачила видимих ушкоджень, придивившись, побачила, що в нього були пошкодження на обличчі, губі, підборідді, права щока побита, кров на них запеклася. На її питання про те, чи є побиття ОСОБА_9 роботою обвинуваченого, ОСОБА_14 відповіла: «Та отож». Дані слова привернули увагу ОСОБА_19 , який спитав: « ОСОБА_20 , хто побитий?». Вона побачила згусток крові на підлозі, ближче до меблевої стінки, 1,1-1,2 м від дивану. Слідів їжі на підлозі не бачила, розкиданого посуду на підлозі в зальній кімнаті не було. Обвинуваченого запідозрила у смерті батька, бо він у квартирі находився сам, сторонніх осіб не було.

Із показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що в даній квартирі обвинувачений довгий час проживав один, тому що він вигнав батьків та ображав їх. Було чутно, як мати вибігала, плакала на майданчику. З 05 на 06 червня хтось вибігав, хлопав дверима, тобто хтось ходив. Не знає, які відносини були у ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , взагалі не знала, що туди його перенесли, не бачила його. Обвинувачений особисто погрожував їй.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_13 05 червня 2020 року вона була на роботі та ввечері прийшла додому, про події, які відбулись у цей день, їй нічого не відомо, проте зазначила, що обвинувачений часто перебував у нетверезому стані.

Згідно показань свідка ОСОБА_11 вранці від сусідки їй стало відомо, що помер ОСОБА_9 . ОСОБА_7 раніше жив з батьками, постійно було неспокійно, він ображав ОСОБА_14 , приблизно о 00.00 год., коли свідок зайшла на кухню, вона почула розборки - хтось когось сварив, але до криків сусіди вже звикли.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що за день до смерті ОСОБА_9 обвинувачений заходив до нього, вони трохи випили, він переночував. Після того, як ОСОБА_9 почав жити з обвинуваченим, він один раз був у нього вдома і бачив, як він його годував. Після того, як перевіз батька додому, ОСОБА_7 нікого не приводив. Наступного ранку обвинувачений прийшов до нього та розповів, що батько помер, впав на табуретку. ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння міг дати здачі.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності зазначених вище показань потерпілого та свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий та свідок з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині, а тому доводи в цій частині є необгрунтованими.

Із матеріалів провадження слідує, що істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 .

Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду трупу з фототаблицями від 06 червня 2020 року, відповідно до якого при огляді трупу ОСОБА_9 було встановлено тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо ока, щічної ділянки зліва, правої та лівої вушних раковин, забійної рани верхньої губи зліва з крововиливом у слизову оболонку губ, синця підборіддя зліва, обширного синця на передній поверхні грудної клітини, синців на передній черевній стінці зліва, обширного синця лівого плеча, синця на правому передпліччі на тильній поверхні правої кисті, саден на колінних суглобах.

Відповідно до протоколу огляду речей від 06 червня 2020 року було виявлено та вилучено дві футболки з довгим та коротким рукавом, які належали ОСОБА_9 .

Згідно з протоколом огляду місця події від 06 вересня 2020 року було оглянуто кв. АДРЕСА_2 , у ході огляду було виявлено та вилучено: фрагмент килиму з РБК; підодіяльник з РБК, змив РБК з підлоги, фрагмент ковдри з РБК та наволочка з РБК.

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи № 584/3 на кофті (футболці з довгим рукавом) та на футболці з коротким рукавом, які належали потерпілому ОСОБА_9 , знайдена кров, не виключається як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки групова приналежність їх крові співпадає з груповою належністю крові в слідах.

Відповідно до довідки №5641 КНП ПЛІЛ ПМР у ОСОБА_7 06 червня 2020 року виявлено забій правої кисті.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 07 червня 2020 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю обвинуваченого, слідує, що ОСОБА_7 в присутності захисника та понятих пояснив та показав механізм нанесення ударів ОСОБА_12 , а саме показав, як він 6-8 разів ударив батька в район грудей та тулубу правою рукою, куди саме бив, не пам`ятає, так як у той час дивився на підлогу, після чого батько залишився сидіти, а ОСОБА_12 пішов на кухню, потім на подвір`я, після чого повернувся додому і побачив, що батько лежав на підлозі і не дихав, потім викликав мати та поліцію.

При цьому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 374 та додаткового висновку судово-медичної експертизи № 374 виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворилися від дії твердих тупих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом та по дотичній, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області, не виключена можливість утворення ушкоджень за обставин та умов, на які вказує обвинувачений у ході проведення слідчого експерименту.

Також при експертизі трупа ОСОБА_9 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока, біля зовнішнього кута правого ока, у виличній ділянці та щічній ділянці зліва, на підборідді зліва, по верхньо-передньому краю правої та лівої вушних раковин, на передньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, на передній поверхні грудної клітини у верхній та середній її третинах у проекції 2-9-го ребер, на передньо-зовнішньо-внутрішній поверхні лівого плеча на всіх рівнях, на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах, на тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясних кісток, в проекції 10-12 ребер зліва, на передній черевній стінці в епінастральній ділянці, на бічній поверхні тулуба зліва по краю реберної дуги по середньо - пахвинній лінії; забійних ран на верхній губі зліва, на слизовій оболонці в проекції нижньої губи зліва; саден в проекції правої ключиці та на передній поверхні лівого та правого колінних суглобів; переломів ребер зліва: 2,3,4,5 по середньо-ключичній лінії, 6,7,8,9 по білягрудинній лінії, 7,8,9 по передньо-пахвинній лінії та справа: 2,3,4,5,6,7 по передньо-пахвинній лінії, 7,8,9 по середньо - пахвинній лінії, 2,3,4,5,6 по білягрудинній лінії, 8-го ребра по передньо-пахвинній лінії з пошкодженням пристінкової плеври, перелому грудини між 1-м та 2-м ребрами в проекції рукоятки грудини, з пошкодженням компактної речовини; розриву правої легені. Тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої-травми грудної клітини з множинними двосторонніми переломами ребер та грудини з підшкірною емфіземою, синцями в проекції грудної клітини, яка ускладнилася травматичним пневмотораксом та плевропульмональним шоком за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого. Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран обличчя, синців обличчя, вушних раковин, тулубу та кінцівок, саден тулубу та кінцівок за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 було спричинено не менше восьми травматичних дій. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітини з множинними двосторонніми переломами ребер та клітини, яка ускладнилася травматичним пневматораксом та плевропульмональним шоком, що й призвело до безпосередньої причини смерті, та дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням. Згідно з трупними явищами, виявленими при експертизі трупу, смерть ОСОБА_9 настала в межах 8-16 годин до початку проведення розтину.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 під час допиту у суді першої інстанції повністю підтримала вищезазначені висновки та додатково зазначила, що при падінні з висоти власного зросту, з дивану чи навіть при падінні на табуретку ОСОБА_9 не міг отримати дані тілесні ушкодження, вони не містять характерних ознак ударів об виступаючі частини табурету.

За таких обставин вважати, що обвинувачений при нанесенні не менше 8 ударів кулаком правої руки по тілу та голові ОСОБА_9 , який з огляду на стан здоров`я не міг себе захистити, не мав умислу на вбивство потерпілого є неможливим, при цьому слід зазначити, як вбачається з показів обвинуваченого, наданих у суді першої інстанції, ОСОБА_9 легко було завдати тілесні пошкодження. Також суд апеляційної інстанції враховує, що з моменту завдання ушкоджень до смерті пройшов певний проміжок часу і обвинувачений не звернувся за допомогою, не викликав швидку допомогу, а просто покинув квартиру.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що ОСОБА_7 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілому, діяв з прямим умислом на вбивство, є обгрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено судом, завдаючи не менше 8 ударів кулаком правої руки в область грудної клітини потерпілого, який є особою похилого віку, 2 групи інвалідності, яка перебувала у безпорадному стані та нездатна захистити себе, тобто набагато фізично слабшою від обвинуваченого, ОСОБА_7 діяв навмисно, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та бажав цього, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи № 359, і саме ці дії вказують на наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого.

За таких обставин з урахуванням установленої судом сукупності фактів, що належать до предмета доказування у провадженні, винні дії ОСОБА_7 обгрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

З огляду на викладене доводи у скарзі щодо неналежної оцінки доказів та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не можна визнати прийнятими, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного вироку.

Суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи, висунуті захисником та обвинуваченим ОСОБА_7 на свій захист. Викладений у вироку мотив визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам провадження, апеляційний суд знаходить обгрунтованими і погоджується з ними.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в скарзі обвинуваченого про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

Слід визнати необгрунтованими й доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і грунтуються на зібраних у провадженні доказах, які відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достатності й достовірності.

Доводи обвинуваченого про те, що він не міг завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та це зробив хтось інший, вже були предметом розгляду суду першої інстанції та їм було надано відповідну оцінку.

Зокрема, судом першої інстанції було враховано покази потерпілого, який зазначав, що ОСОБА_21 вказав, що батько впав через табуретку, вдарився та помер, а також що обвинувачений себе не контролював і у стані алкогольного сп`яніння міг спричинити батькові тілесні ушкодження. Крім того, свідок ОСОБА_14 також зазначила, що у обвинуваченого були припадки агресії та він застосовував силу до неї і брата, штовхав їх, а того ввечера був на підпитку. Свідок ОСОБА_15 також зазначила, що обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння буйний.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що у стані алкогольного сп`яніння обвинувачений був спроможний застосовувати фізичну силу.

При цьому про те, що злочин вчинено саме обвинуваченим, свідчать показання як обвинуваченого, так і потерпілого й свідків про те, що у померлого не було жодних конфліктів та неприязних стосунків з іншими особами, на що, зокрема, свідчить і стан здоров`я померлого, який майже не пересувався та зі сторонніми на спілкувався.

Крім того, з протоколу огляду від 06 вересня 2020 року слідує, що загальний порядок у квартирі не порушений, будь-яких доказів того, що мало місце несанкціоноване проникнення до квартири третіми особами, стороною захисту не надано. Додатково свідок ОСОБА_14 зазначила, що з квартири нічого не зникло.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що саме обвинувачений спричинив дані тілесні ушкодження.

Обговорюючи мотиви вчинення злочину, суд першої інстанції зауважив, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння і даний стан заважав йому критично оцінювати свою поведінку. Так, свідок ОСОБА_14 зазначила, що близько 21.00 год. вона була у квартирі і обвинувачений допомагав їй, вона годувала ОСОБА_9 і говорила обвинуваченому, що той нагодований, проте не дивлячись на це, обвинувачений, повернувшись у квартиру, за його версією, почав померлого годувати і, як стверджує обвинувачений, батько перекинув їжу. Дані про агресивну поведінку обвинуваченого у стані сп`яніння свідчать про те, що, коли обвинувачений побачив, що батько перекинув тарілку, будучи у стані алкогольного сп`яніння, на фоні поведінкових розладів розлютився та, образившись, почав завдавати батькові ударів, внаслідок яких настала смерть останнього, після чого, не викликавши швидку допомогу, покинув квартиру. З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів його вини у заподіянні смерті потерпілому є безпідставними.
З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що дослідженими при досудовому розслідуванні та судовому розгляді доказами обвинувачення ОСОБА_7 у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, наведеного у вироку, знайшло своє підтвердження. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої під час апеляційного перегляду не спростована.
Перевіряючи доводи прокурора та обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 КК і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Суд також зазначив, що відсутні обставини, що помякшують покарання, та визнав обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку, яка перебуває в безпорадному стані, та вчинення злочину щодо особи з інвалідністю 2-ої групи.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, перебуває у реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями з 02 травня 2018 року з діагнозом Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю 3-ої групи, думку потерпілого, який просив призначити мінімальне покарання, а також відношення обвинуваченого до вчиненого злочину і відсутність щирого каяття, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

Обране в межах санкції частин та статті Кримінального кодексу України покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 вчинив правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно протиправно заподіяв смерть своєму батькові особі похилого віку, 2 групи інвалідності, яка перебувала у безпорадному стані та набагато фізично слабшою від обвинуваченого, а також обставини вчинення злочину, а саме кількість завданих потерпілому ударів, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Також при призначенні обвинуваченому покарання були враховані і ті обставини, що він має постійне місце проживання та є інвалідом третьої групи, а тому відповідні посилання обвинуваченого в цій частині є необгрунтованими.
В матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 був неофіційно працевлаштований та мав постійний дохід, а також того, що під час перебування у СІЗО його стан здоров`я погіршився через ненадання йому належного лікування.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі прокурора, або більш м`якого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш суворого чи більш м`якого покарання, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах прокурор та обвинувачений.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4