Дата документу 27.04.2021 Справа№ 310/7800/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7800/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/785/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, кримінальне провадження, за апеляційною скаргою заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2021 року,

встановила:
вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Миколаївка Бердянського району Запорізької області, громадянку України, не заміжню, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей повною вищою освітою, раніше не судиму, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком однин рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття кримінального покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 14 вересня 2020 року приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля лавочки, яка навпроти під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , на землі, поруч з ОСОБА_9 , побачила належний йому мобільний телефон. Відразу після цього, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підняла з землі та таємно викрала, належний ОСОБА_9 мобільний телефон «iPhone 8 64 Gb» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 7000 гривень.
З викраденим майном, ОСОБА_7 залишила місце злочину та розпорядилася ним на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 7000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікацію її дій, вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.
Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України призначив покарання обвинуваченій ОСОБА_10 у вигляді обмеження волі, хоча вона має дітей віком до 14-ти років.
Таким чином, апелянт вважає, що суд, призначаючи покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Крім того, наголошує, що суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення щодо призначення обвинуваченій найбільш суворий вид покарання за санкцію ч. 1 ст. 185 КК України.
Просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, оскільки кримінальне провадження розглянуто в порядку ст.ст. 381, 382 КПК України, порядок застосування яких не був порушеним.
У відповідності з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Вказані приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Проте суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України, зазначені обставини не врахував, призначивши їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, порушивши таким чином вимоги ч.3 ст.61 КК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок щодо? ОСОБА_7 , на підставі ст.409 КПК України, в частині призначеного покарання, скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції на підставі ч.1 ст.420 КПК України нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, колегія суддів враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, колегія суддів вважає, що? ? ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В решті вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2021 року, стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3