ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1509/21

21 липня 2021 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальні провадження №0000098 від 15 квітня 2021 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Костопіль, Рівненської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, працює різноробочим в ТзОВ «Захід Агропром», державних нагород та пільг не має, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 постановами Костопільського районного суду від 29.10.2020 та 26.03.2021 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактами вчинення ним домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно своєї дружини, ОСОБА_6 , які мали місце 21.10.2020 та 23.03.2021.
Однак, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи характер своїх противоправних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, 15 квітня 2021 року близько 14 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_6 , 1981 року народження, що виразилося у словесних образах нецензурними словами, погрозах вигнати з квартири, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, що виявилося у втраті повноцінного сну та відпочинку, негативних переживаннях та емоційній напруженості.
Отже, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань.
В судових засіданнях ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно між ним та потерпілою виникають конфлікти на побутовому грунті, зокрема, через дочку потерпілої від першого шлюбу. 15.04.2021 він потерпілу ображав нецензурною лайкою, однак фізичного насильства не вчиняв. Наразі він конфліктів намагається уникати.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання про те, що 15.04.2021 їй зателефонувала старша донька і повідомила про конфлікт з ОСОБА_3 . Потерпіла прийшла додому, у них з обвинуваченим виник конфлікт на побутовому грунті, внаслідок якого обвинувачений обзивав її нецензурною лайкою, виганяв з квартири, погрожував фізичною розправою. Внаслідок систематичного психологічного насильства у потерпілої погіршився стан здоров`я, виникають запаморочення. Заявлений цивільний позов підтримала у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_7 надала суду показання про те, що вона є дочкою потерпілої від першого шлюбу, із ОСОБА_3 має неприязні відносини. Вона особисто є свідком сімейних конфліктів між обвинуваченим та потерпілою, в ході яких обвинувачений обзиває потерпілу, погрожує фізичною розправою, виганяє з дому.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 показав, що є дільничим офіцером поліції і тримає ситуацію у сім`ї ОСОБА_9 на особистому контролі у зв`язку із систематичним домашнім насильством. Свідком подій 15.04.2021 він не був, прийшов на місце події за повідомленням оперативної групи. Він також неодноразово опитуав сусідів ОСОБА_3 , які повідомили, що ОСОБА_3 часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки на побутовому грунті із потерпілою. Останнім часом він не помічав, щоб обвинувачений зловживав спиртними напоями.
Також, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме постановами Костопільського районного суду від 29.10.2020 та 26.03.2021, якими ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактами вчинення ним домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно своєї дружини, ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття, яке, незважаючи на позицію обвинуваченого щодо потерпілої, виразилося у неодноразовому висловленні жалю відносно події, яка відбулася, а також активне сприяння у розкритті злочину. В той же час, відповідно до ст.67 КК країни, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не перебуває на диспансерному нагляді у нарколога та у психіатра, раніше не судимий, характеризується посередньо.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Санкція ст.126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції ст.126-1 КК України.
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
З позовних вимог ОСОБА_6 вбачається, що остання просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь 3823,22 грн. матеріальних збитків, 50000 грн. моральної шкоди та судові витрат.
Розглянувши цивільний позов, суд дійшов наступних висновків.
Так у своєму позові ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_3 завдані матеріальні збитки в сумі 3823,22 грн., які складаються із витрат на лікування та транспорт.
На підтвердження витрат надає чеки на придбання ліків та автопалива, які датовані періодом з травня по червень 2021 року.
Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Додані потерпілою до цивільного позову документи на підтвердження проведеного лікування не є належними доказами, оскільки не співвідносяться із датою події кримінального правопорушення та призначеним лікуванням, а тому не приймаються судом.
Враховуючи наведене, у позові в частині відшкодування матеріальної шкоди належить відмовити.
Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн., то потерпіла пояснила, що такий розмір моральної шкоди зумовлений тим, що внаслідок скоєного кримінального правопорушення у неї значно погіршився стан здоров`я. Також, потерпіла продовжує зазнавати певних незручностей у повсякденному житті, що змушує її прикладати значних зусиль для налагодження звичайного ритму життя.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відтак, суд дійшов висновку, що потерпілій ОСОБА_6 вчиненим кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду внаслідок психологічних страждань, порушення звичного нормального способу життя. Тому, враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань потерпілої, їх наслідки, суд дійшов переконливого висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є обґрунтованим.
Враховуючи викладене, цивільний позов підлягає до задоволення частково.
Крім того, потерпілою у цивільному позові заявлено до стягнення судові витрати, а саме витрати на правову допомогу адвоката.
Щодо стягнення понесених процесуальних витрат на правничу допомогу, то суд враховує наступне.
Відповідно до ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Разом з тим, доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем не надано, конкретний розмір таких витрат не зазначено.
Відтак, у стягненні судових витрат належить відмовити.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не застосовувалися. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої злочином та понесених процесуальних витрат задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1