Номер провадження: 11-кп/813/1098/21
Номер справи місцевого суду: 509/6433/19 1-кп/257/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001467 від 07.09.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, до 04.04.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, передбачені п.п. п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку, а завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою з поважних причин.
Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як суд не взяв до уваги, що матеріали провадження не містять доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень, зокрема, що пожежа виникла через необережність ОСОБА_6 , який після виникнення пожежі власноручно тушив її.

Суд розглянув клопотання у присутності прокурора, який не входить до групи прокурорів.

Судом не враховано, що обвинувачений тримається під вартою з 10.09.2019 року.

Обставини щодо розгляду апеляційної скарги без участі учасників кримінального провадження та без фіксації процесу технічними засобами.
Згідно ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В апеляційній скарзі захисник просив розглядати апеляційну скаргу за відсутності сторони захисту.

Згідно до приписів ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, з урахуванням того, що учасники апеляційного провадження не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга має бути розглянута у відсутності сторін кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 107 ч. 4 КПК України, без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції, приходить до наступного.
Так, в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 року знаходиться кримінальне провадження за №0001467 від 07.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_6 або встановлення невинуватості останньогоу вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині, є необґрунтованими.

Оскаржуваною ухвалою суду від 22.12.2020 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 04.04.2021 року, так як суд прийшов до висновку про те, що прокурором доведені обставини, зазначені в клопотанні, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, також в клопотанні викладені обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не зменшився ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та від виконання процесуальних обов`язків з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення; ризик впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків не зменшився з огляду на те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину щодо колишньої дружини,тобто йому відоме місце її проживання, тощо; ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення не зменшився з огляду на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім. Під час розгляду клопотання прокурора не встановлено переконливих обставин, які б свідчили про протилежне.
Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про подовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора та були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років, висновок суду про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знаходить підтвердження.
Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою зміни останніми показань.

Встановлений судом ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в разі перебування на волі ймовірно може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

В апеляційній скарзі не наведеного жодних доводів про зменшення будь-якого ризику, а також щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З змісту судового рішення вбачається, що при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого. В апеляційній скарзі не зазначено обставин та не додано доказів, з яких можливо було б встановити наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі захисник посилається на тримання обвинуваченого під вартою з 10.09.2019 року, однак висновок суду про необхідність та доцільність продовження строку запобіжного заходу відповідає приписам кримінального процесуального закону, так як суд при вирішенні цього питання врахував обставини та підстави, передбачені ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги на те, що суд розглянув клопотання у присутності прокурора, який не входить до групи прокурорів, так як, в даному випадку, апеляційна скарга розглядається з урахуванням положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, зазначеніположення ст.422-1 КПК України передбачають, що предметом дослідження апеляційного суду є ухвала про продовження строку тримання під вартою та клопотання про продовження строку тримання під вартою з метою перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, тобто дослідження зазначених доводів апеляційної скарги не є предметом дослідження при розгляді даного апеляційного провадження.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, а також врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001467 від 07.09.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3