Справа № 461/329/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/350/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ризино, Звенигородського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18 березня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на 60 днів, тобто до 16 травня 2021 року включно.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного - двокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував доводи сторони захисту, односторонньо підійшов до вирішення питання, про що свідчать ідентичні формулювання, дублювання тексту клопотання, слідчий суддя не дослідив в повній мірі обставини, а саме відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування можливості застосування до підозрюваного застави захисник покликається, зокрема й на те, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, хворіє, а тому потребує лікування.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його адвокатів на підтримання поданої адвокатом ОСОБА_6 апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Згідно з матеріалами клопотання, 22 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000210, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

23 січня 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України та 24 січня 2021 року такому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у грудні 2020 року, знаходячись в м. Ужгород Закарпатської області, маючи на меті заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 під приводом повернення останнім ОСОБА_12 неіснуючого боргу в сумі 110 000 доларів США, вступив у злочинну змову із ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами. При цьому ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та іншими особами, усвідомлюючи, що добровільно грошових коштів ОСОБА_11 не передасть, на виконання свого злочинного умислу, був розроблений план вимагання у ОСОБА_11 передачі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та іншим невстановленими на даний час особам грошових коштів, який полягав у здійсненні психологічного тиску на ОСОБА_11 шляхом висунення йому вимог щодо повернення неіснуючого боргу і переконування його у реальності такого боргу, які чергувалися із висловленням погроз застосування насильства щодо нього та його близьких родичів, у тому числі і вбивства потерпілого, у випадку ненадання грошових коштів.

23 січня 2021 року, близько 18 год. 40 хв. потерпілий ОСОБА_11 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, попередньо вказавши, що погоджується передати їм грошові кошти у сумі 110 000 доларів США. При вказаній зустрічі ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , отримали від нього пакет, у якому знаходились спеціальні імітаційні засоби, які імітували грошові кошти долари США, а також грошові кошти у сумі 500 доларів США, які були сприйняті ОСОБА_12 та ОСОБА_7 як грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, передачу яких останні вимагали у ОСОБА_11 погрожуючи насильством над потерпілим та його близькими родичами, та погрозою вбивства.

23 січня 2021 року після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_12 та ОСОБА_7 були затримані працівниками правоохоронних органів.

26 січня 2021 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача щодо причетності останнього до вчинення вказаного злочину.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема, викладений у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу в органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, якій повідомлено про підозру.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, та що такі на час розгляду клопотання не зникли та не зменшилися.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Слідчий суддя дослідив доводи слідчого, прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та встановив, що для завершення такого у справі необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які неможливо завершити до закінчення дії попередньої ухвали.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , на які покликається сторона захисту як на підставу для зміни запобіжного, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, з якими в повній мірі погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18 березня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4