БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1349/2020
Провадження №1-кп/497/16/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 рокуБолградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , та його представників: адвоката ОСОБА_7

і адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000136 від 19.05.2020 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Василівка Болградського району Одеської області, зі слів з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштований, одружений, має двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

- який обвинувачується за ст.124 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.05.2020р., приблизно о 12:30 годині (більш точно час не встановлено), ОСОБА_9 , перебуваючи в полі на околиці с.Василівка Болградського району Одеської області з боку с.Баннівка, також Болградського району Одеської області, де в той час перебував і потерпілий ОСОБА_6 , в результаті конфлікту, що виник між ними з-за особистих неприязних відносин з побутових підстав раптово, ініціатором якого був ОСОБА_6 , умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, перевищивши межі необхідної оборони, за наступних підстав.

Так, у зазначені вище день і час ОСОБА_9 працював в полі, оброблюючи трактором свою земельну ділянку, на якій він разом з родичами вирощує сад, і поряд з якою через межу розташована земельна ділянка, що перебуває в оренді в потерпілого. На своїй земельній ділянці в той час перебував сам ОСОБА_6 , що наглядав за роботою трактора під керуванням ОСОБА_10 , який боронував землю між рядками сільськогосподарської культури цибулі, що вирощувалася на тій земельній ділянці.

Побачивши ОСОБА_9 , який під`їхав поближче до межі між земельними ділянками, розвертаючи свій трактор, потерпілий ОСОБА_6 жестом махнувши рукою покликав ОСОБА_9 , щоб той вийшов з трактора, і, підійшовши ближче, став дорікати обвинуваченому ОСОБА_9 , що той трактором засипав борозну, яка розділяла земельні ділянки, одночасно засипавши також частину врожаю рослини зеленої цибулі, які росли біля межі, та висловлювався при цьому образливими словами на адресу обвинуваченого. При цьому, підійшовши ближче до обвинуваченого, який стояв біля свого трактора, потерпілий ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 принаймні один удар рукою в обличчя, після чого наніс ще не менше 5-ти ударів руками по різним частинам його тіла.

У відповідь обвинувачений ОСОБА_9 , захищаючись від нападу ОСОБА_6 , не оцінивши небезпечності посягання та обстановки захисту, маючи при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, помилково вважаючи, що лише у такий спосіб він зможе припинити протиправні дії ОСОБА_6 , який навіть на перший погляд має перевагу у статурі в рості і у вазі, почав наносити йому чисельні удари обома кулаками по голові і в обличчя (загальною кількістю не менше 6 ударів), навіть після того, як потерпілий впав, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді поєднаної краніо-спінальної травми: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, субаранхоїдального крововиливу (під м`яку мозкову оболонку), синців на верхній та нижній повіці лівого ока, та закритого перелому дужок другого шийного хребця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_9 скоїв нетяжкий злочин, передбачений ст.124 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень в разі перевищення меж необхідної оборони.

У судовому засіданні ОСОБА_9 визнав себе винним, надавши пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, пояснивши, що в нього з потерпілим ОСОБА_6 раніше були неприязні стосунки через те, що потерпілий взагалі завжди веде себе агресивно і нечемно, було, що мав намір приватизувати трубу зрошувальної системи, що належить сільській раді, тобто, усім мешканцям села, але усі були проти, і з приводу цього на сільських зборах в нього, обвинуваченого і потерпілого виникали словесні конфлікти. У день скоєння правопорушення 17.05.2020р. він, ОСОБА_9 , зранку приблизно з 08:30 працював в полі, оброблюючи трактором свою земельну ділянку, на якій він разом з родичами вирощує сад, і поряд з якою через межу розташована земельна ділянка, що перебуває в оренді в потерпілого. Потерпілий на межі їхніх земельних ділянок зробив невеличкий рів, борозну, помітивши лінію межі, але ця борозна була на його, обвинуваченого, боці на його земельній ділянці, і тому, розвертаючись трактором, він, звісно, чіпляв землю біля тієї борозни, трохи її засипавши, оскільки він, по-перше, хотів її засипати, а по-друге, йому вона заважала розвертатися трактором, при цьому він навіть близько, жодного разу не заїхав на земельну ділянку потерпілого, оскільки межа й так позначена кілками і добре видна. В той день одночасно з ним, ОСОБА_9 , на своїй земельній ділянці теж зранку перебував і потерпілий ОСОБА_6 , що наглядав за роботою трактора під керуванням ОСОБА_10 , який боронував землю між рядками цибулі, що росла там і була у стадії зеленого пера.

Побачивши його, ОСОБА_9 , що під`їхав поближче до межі між земельними ділянками, розвертаючи свій трактор, ОСОБА_6 жестом махнувши рукою покликав його, ОСОБА_9 , щоб він вийшов з трактора, і, підійшовши ближче, почав кидати докори і погрожував жестом «зарити» за те, що той трактором засипав борозну, висловився образливими словами, стверджуючи, що пошкоджено частину врожаю зеленої цибулі. При цьому ОСОБА_6 , підійшовши ближче до нього, ОСОБА_9 , що вже вийшов і стояв біля свого трактора, вдарив його, обвинуваченого, так, що він впав, а потерпілий на нього і, лежачи зверху, продовжував бити, але він, обвинувачений ОСОБА_9 , оскільки молодший, викрутився з-під потерпілого і піднявся, потім піднявся потерпілий. Він, ОСОБА_9 , мав намір вирішити конфлікт шляхом обговорення ситуації, але потерпілий знову накинувся на нього з кулаками, і, оскільки потерпілий ОСОБА_6 має більшу статуру, він, ОСОБА_9 , злякався і розізлився і тому почав, в якості помсти, бити потерпілого ОСОБА_6 , вважаючи, що той напав на нього ні за що. Вони кілька разів вдарили один одного руками в різні частини тіла і потерпілий впав, після чого він, обвинувачений, продовжував наносити йому удари по голові, сівши на нього зверху, та придушив трохи руками за шию поки їхню бійку не побачили свідки, які теж працювали неподалік в полі, і не розняли їх. Взагалі, усе відбулося дуже швидко лише по кілька ударів один одному і їх розняли.

Тепер він, обвинувачений ОСОБА_9 , розуміє, що дав волю своїм негативним почуттям і жалкує про те, що сталося, але вважає, що ОСОБА_6 не мав таких тяжких наслідків, оскільки усе відбувалося дуже швидко, і в нього, ОСОБА_9 , не було наміру завдати потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, але тоді він помилково вважав, що лише у такий спосіб зможе припинити протиправні дії потерпілого ОСОБА_6 , який був дуже агресивний і нахабний, вважаючи, що має перевагу у віці, вазі та зрості, тому має право нападати на нього, ОСОБА_9 ні за що. Крім того, невідомо де, він, потерпілий, лікувався днів двадцять, але потім виходив у поле, дійсно, носив медичний корсет біля шиї, але лише на людях, бо у себе вдома його знімав його бачили на подвір`ї його будинку без корсету, тому він, обвинувачений, має сумнів у ступеню тяжкості тілесних пошкоджень потерпілого. Частина свідків є родичами потерпілого і перебувають на його боці, тому їх пояснення відповідають дійсності лише частково. Вину свою він, обвинувачений, визнає, тепер розуміє, що можна було уникнути конфлікту, але не погоджується з сумою матеріальної шкоди, що зазначена у цивільному позові, вважаючи її набагато захищеною. Після того, як дізнався, що стосовно нього, обвинуваченого, розпочате кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 теж написав заяву на ОСОБА_6 , де він, ОСОБА_9 є обвинуваченим, і справа перебуває теж на розгляді в суді.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в нього в оренді перебуває земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка розташована поряд з садом обвинуваченого ОСОБА_9 , і він, потерпілий, дійсно, бажаючи позначити межу між цими земельними ділянками, щоби за неї не заїжджав ОСОБА_9 , оброблюючи свою землю, попросив зробити її свого тракториста. Борозна була завглибшки сантиметрів 20. До того, як вона з`явилася, обвинувачений ОСОБА_9 заїжджав на його цибулю, що була посіяна на його ж, потерпілого, землі. В них в потерпілого і обвинуваченого, дійсно, раніше ще навесні був конфлікт вони конфліктували, коли рішенням сесії йому, потерпілому ОСОБА_6 , було дозволено взяти в оренду частину трубопроводу зрошувальної системи, оскільки він працював гідротехніком і знав, як за нею доглядати, щоби усім було чим поливати врожай, але ОСОБА_9 розводив плітки, перешкоджав оформленню цієї оренди, яка так і не відбулася. Проте в той день конфлікт стався не з-за цього. Так, вони обидва і він, потерпілий, і обвинувачений, зранку того дня 17.05.2020р. перебували на своїх земельних ділянках: обвинувачений ОСОБА_9 обробляв сам трактором свою землю сад, а він, потерпілий, слідкував за роботою тракториста на своїй землі щоби той рівно боронив землю, не пошкодивши рядки з цибулею, та побачив здалеку, як ОСОБА_9 , розвертаючись, накинув землею на його цибулю. Тому він, потерпілий ОСОБА_6 , підійшовши до межі між їхніми земельними ділянками, покликав жестом ОСОБА_9 , щоби той вийшов з трактора і, будучи обуреним через свій врожай, дійсно, на підвищених тонах почав з`ясовувати, чому він, обвинувачений необережно обробляє землю і навіщо засипав борозну на межі. При цьому потерпілий спочатку стверджував у судовому засіданні, що не бив ОСОБА_9 лише обізвав (а.с.91), але потім зізнався, що «штовхнув» (а.с.92), і той, нахилившись, застосував прийом різко схопив його, ОСОБА_11 за ноги і різко потягнув на себе, з-за чого він, потерпілий, впав на землю, а обвинувачений сівши на нього зверху, почав його бити кулаками в голову, поки їх не розняли свідки, що теж працювали неподалік в полі, а саме, рознімав їх ОСОБА_9 брат ОСОБА_12 . Те, що обвинувачений ОСОБА_9 каже, що він, потерпілий, перший вдарив його, нехай буде на його совісті, оскільки початок бійки ніхто не бачив і не міг бачити, оскільки усі свідки були дуже далеко від місця конфлікту. Ударів обвинуваченим по ньому, потерпілому, було біля п`ятнадцяти. Він, потерпілий, падав двічі, і удруге встати не зміг, оскільки ОСОБА_9 сидів на ньому зверху і не переставав бити в область голови, користуючись перевагою у силі через те, що віком є молодшим і тому сильнішим. Свідки усі є родичами обвинуваченого і перебувають на його боці, тому їх пояснення відповідають дійсності лише частково. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки йому дійсно протиправними діями обвинуваченого завдано матеріальну шкоду у виді витрат на лікування і правову допомогу адвокатів, що вважає достатнім покаранням. Також просить стягнути на його користь з обвинуваченого суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Свідок ОСОБА_12 , що був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та якому було роз`яснено право не надавати свідчення відповідно до ст.63 Конституції України, надав суду пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого і потерпілого, пояснивши, що є братом обвинуваченого та підтвердивши, що потерпілий наніс удар першим, оскільки той сам зізнався в цьому відразу після того, як їх розняли, а саме: при ньому, свідку, обвинувачений ОСОБА_9 спитав в потерпілого ОСОБА_6 чому він почав битися, якщо можна було поговорити, і потерпілий почав сваритися і погрожувати, з чого він, свідок, зрозумів, що причиною бійки була борозна на межі. Також підтвердив, що видимість була в той день гарна, оскільки день був ясний, він разом з іншими односельцями і родичами був неподалік від бійки, і побачив, що обидва і обвинувачений, і потерпілий наносили один одному удари біля 5-6 кожний з того, що він, свідок, побачив, бо початок бійки він не бачив лише по дорозі, коли біг рознімати. Саме він відтягнув від потерпілого ОСОБА_6 свого брата обвинуваченого ОСОБА_9 . Проте, впевнений, що обвинуваченому ОСОБА_9 дісталося більше, з його вагою у 60кг. проти 120кг. потерпілого та з огляду на те, що вони обидва одночасно один одному наносили приблизно однакову кількість ударів (а.с.93зв.).

Свідок ОСОБА_13 , який теж був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та якому було роз`яснено право не надавати свідчення відповідно до ст.63 Конституції України, показав суду, що він разом з ОСОБА_12 та іншими поїхали в поле у неділю 17.05.2021р. подивитися, як ОСОБА_9 оброблює землю, і поки обвинувачений працював трактором, він, свідок, разом з іншими чоловіками (3-4 чоловіка) розмовляли, потім почули, що трактор зупинився і усі відразу повернулися. Він, свідок, теж повернувся зразу і тому бійку бачив с самого початку і впевнений, що потерпілий ОСОБА_6 перший вдарив обвинуваченого ОСОБА_9 , той впав, потім встав, а потерпілий його вдарив ще раз і тоді вже ОСОБА_9 теж почав бити потерпілого, вони впали і били один одного, качалися по землі. Усе відбулось дуже швидко до них відразу підбігли усі, хто помітив бійку і розняли. Від того місця, де він, свідок, стояв до місця бійки було метрів 70 не дуже далеко, видно було усе добре, і добігти до них вдалося швидко (а.с.94).

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні, що також був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та якому було роз`яснено право не надавати свідчення відповідно до ст.63 Конституції України, надав суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_12 , пояснивши, що є троюрідним братом обвинуваченому, але у неприязних стосунках з потерпілим не перебуває, з обвинуваченим спілкується іноді щодо питань, які стосуються обробки землі. В той день він, свідок, разом з іншими свідками спілкувався біля земельної ділянки, яку обробляв трактором ОСОБА_9 , як почув, що трактор ОСОБА_9 зупинився, і разом з усіма він озирнувся подивитися з-за чого трактор зупинився, тому бійку бачив с самого початку саме потерпілий двічі сильно вдарив першим обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого між ними зав`язалася бійка, протягом якої вони наносили один одному удари і впали. Коли вони обвинувачений і потерпілий впали йому, свідку, вже не було видно що відбувалося на землі, а коли підбіг їх вже розняли (а.с.95).

Свідок ОСОБА_10 , що був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та якому було роз`яснено право не надавати свідчення відповідно до ст.63 Конституції України, двічі був допитаний судом (удруге за клопотанням нового представника потерпілого) і показав, що в той день, приблизно з 08.00 працював в полі трактором боронував цибулю на земельній ділянці, що орендує ОСОБА_6 працював за наймом. Бійка почалася приблизно у період часу з 10.00 до 13.00 в обідній час, але точно не пам`ятає. Він, свідок, в той момент від`їжджав від межі, тому розташовувався спиною до місця події, та не бачив, хто бійку розпочав. Саме він, на прохання сина ОСОБА_6 зробив ту борозну на межі між земельними ділянками вона не була глибокою лише позначала межу, за яку ОСОБА_9 не заходив, коли працював трактором. Він, свідок, дійсно бачив, як обвинувачений ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_6 наносили один одному кілька ударів, але бачив це обернувшись, через заднє скло кабіни свого трактора. Уся подія відбулася дуже швидко, їх відразу розняли. Подробиць він не знає, оскільки працював і думав, що без нього розберуться, але побачивши, що вони наносять один одному удари вийшов з трактора і підійшов до місця бійки майже одночасно з усіма іншими свідками в той час, як брат обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_12 вже їх розняв, а ОСОБА_6 піднявся с землі сам; він, свідок, лише підняв і подав потерпілому кепку. ОСОБА_6 потім пішов до сторожа у сторожку, а ОСОБА_9 продовжив обробляти свій сад (а.с.189-190).

Свідок ОСОБА_15 , що був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та якому було роз`яснено право не надавати свідчення відповідно до ст.63 Конституції України, пояснив суду, що працює сторожем охороняє врожай. В той день зранку був у своїй сторожці приїхав у поле разом з потерпілим ОСОБА_6 , проте усю бійку не бачив, а саме, не бачив з-за чого і коли вона почалася, лише почувши, що трактор ОСОБА_9 зупинився, через деякий час подивився у той бік і побачив, як обвинувачений ОСОБА_9 кілька разів наніс потерпілому ОСОБА_6 приблизно 5-6 ударів рукою по тулубу, потім відпустив і зателефонував своєму брату. Він, свідок, опісля приносив потерпілому ОСОБА_6 мокрого рушника, щоби прикласти його до місця ушибу, але видимих пошкоджень на обличчі в обох в ОСОБА_9 і ОСОБА_6 він, свідок, не бачив (а.с.210).

Прокурор, на підтвердження вини і кваліфікації обвинуваченого надав суду наступні письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, та які були долучені судом до матеріалів судової справи, а також матеріали, що характеризують обвинуваченого: витяг з кримінального провадження про внесення до ЄРДР відомостей про злочин; рапорт від 18.05.2020р.; заяву ОСОБА_6 від 18.05.2020року про вчинення кримінального правопорушення; ухвалу слідчого судді від 17.09.2020р. про накладання арешту на транспортний засіб, що належить ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту від 09.07.2020 р. з фототаблицею; висновок експерта №92 від 12.11.2019р., згідно якого потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-спінальної травми: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, субаранхоїдального крововиливу (під м`яку мозкову оболонку), синців на верхній та нижній повіці лівого ока, закритого перелому дужок другого шийного хребця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; протоколи слідчого експерименту від 03.08.2020р. та 06.08.2020р. з фототаблицями, в ході яких як обвинувачений, так і потерпілий окремо один від одного докладно і добровільно у присутності пойнятих розповіли обставини вчиненого ними і послідовність бійки та положення кожного під час бійки, та згідно яких як обвинувачений, так і потерпілий по черзі били один одного в ділянку голови, сидячи верхи на спині один одного; довідки від психіатра та нарколога, згідно яких обвинувачений на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, позитивну характеристику з місця проживання щодо обвинуваченого та довідку про склад сім`ї, вимогу, згідно якої ОСОБА_9 до будь-якого виду відповідальності не притягувався, та інші докази, що були досліджені в ході судового засідання і долучені до матеріалів справи.

Згідно висновку органу пробації від 19.11.2020р., обвинувачений ОСОБА_9 дуже позитивно характеризується, є гарним сім`янином, працьовитий, оцінюється як правопорушник, з низьким рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів, жалкує про скоєне, розуміє, що діяти потрібно було інакше він мав уникнути бійки, на обліку в лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства за умови покладення на нього випробування та виконання заходів, визначених пробаційними програмами (а.с.50-55).

Учасники судового засідання не заперечували, що докази, зібрані в ході досудового та судового розслідування кримінального провадження, які були досліджені у судовому засіданні та долучені до матеріалів судової справи, є належними та допустимими.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що поясненнями обвинуваченого, потерпілого та свідків, доведено час, місце та спосіб вчинення злочину, який за санкцією статті 124 КК України є нетяжким, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті, узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування і які були досліджені судом.

Прокурор, стверджуючи, що вина обвинуваченого та кваліфікація його дій доведена узгодженими між собою доказами поясненнями у судовому засіданні та підтверджена належними письмовими доказами, вважає, що за наслідками злочину та за відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, враховуючи те, що ОСОБА_9 визнає вину, розкаюється у скоєному, хоча і не просив пробачення в потерпілого підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді двохсот годин громадських робіт, що передбачено санкцією статті, за якою він обвинувачується.

Потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_16 , наполягаючи на наявності вини обвинуваченого та вчинені злочину з боку обвинуваченого стосовно потерпілого, та залишивши призначення покарання на розсуд суду, просили задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Крім того, представник потерпілого вважає неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого, вважаючи його дії умисними що він умисно спричинив тяжкі тілесні пошкодження потерпілому, що є кваліфікаційною ознакою ст.121 КК України, зважаючи на наслідки і тривалість лікування більше, ніж 21 день.

Учасники судового засідання не заперечували, що докази, зібрані і встановлені в ході досудового та судового розслідування кримінального провадження є належними та допустимими.

На підставі ст.ст.66, 67 КК України суд встановив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання обвинуваченим своєї вини та співпрацю з органами досудового розслідування, наявність ознаків віктимної поведінки потерпілого, тобто, наявність провокації з боку потерпілого який перший почав бійку: першим наніс удар, назвавши обвинуваченого образливими словами з метою саме нанесення образи; також суд враховує як пом`якшуючі обставини наявність в обвинуваченого двох малолітніх дітей і позитивну характеристику, оскільки ці обставини ніким не заперечувалися, та й сам обвинувачений ОСОБА_9 в останньому слові пояснив, що жалкує про те, що сталося; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З`ясувавши усі обставини злочину та оцінюючи їх у сукупності з усіма вищевказаними доказами, що були досліджені в ході судового засідання суд дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого інкримінованою йому статтею 124 КК України, та дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі, а кваліфікація його дій за ст.124 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони правильна і доведена належними і допустимими доказами, що були досліджені в ході судового засідання і ніким не заявлялося клопотання про визнання їх неналежними.

Стосовно твердження представника потерпілого щодо неправильної кваліфікації, і що, на його думку, дії обвинуваченого носять умисний цілеспрямований характер спростовуються поясненнями свідків і самого потерпілого, що були надані в ході судового засідання про те, що потерпілий сам почав конфлікт почав сварку, обізвав обвинуваченого, та перший вдарив (сам потерпілий сказав, що штовхнув, що суті не міняє, оскільки це був навмисний тактильний контакт з наміром образити), а потім обидва і обвинувачений ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_6 нанесли один одному кілька ударів, від яких падали обидва і продовжували битися лежачи та самостійно конфлікт не припинили їх розняли свідки, що прибули на місце конфлікту майже відразу після його початку, і ці дії обох як обвинуваченого, так і потерпілого могли мати рівні наслідки, проте наслідки з боку потерпілого були більш тяжкими отримання тяжких тілесних ушкоджень. З огляду на фізичні дані обох обвинуваченого та потерпілого їх можна вважати рівними, враховуючи, що потерпілий вищий та має масу тіла набагато більшу, але в обвинуваченого набагато молодший вік і він є сильнішим, про що сам повідомив під час допиту у судовому засіданні. Проте, з огляду на наслідки бійки та обставини і умови відкрите поле, де обвинувачений мав можливість уникнути необхідності наносити удари потерпілому в разі його агресії, проте не зробив цього, відповів ударами на удар, з-за чого потерпілий отримав тяжкі тілесні пошкодження, що правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як перевищення меж необхідної оборони.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, тяжкість наслідків від скоєного, також суд враховує те, що обвинувачений на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин, який, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких, за відсутністю доказів щодо наявності обтяжуючих обставин, дійшов висновку, що за доцільне, з метою виховання і перевиховання обвинуваченого, він підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді двохсот годин громадських робіт, що передбачено санкцією ст.124 КК України, за якою він визнаний винним судом. є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним правопорушень в майбутньому.

Щодо уточненого цивільного позову (а.с.84-84) потерпілого слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990року з наступними змінами, постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому.
У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілий ОСОБА_6 від імені якого діяв представник ОСОБА_7 , звернувся до суду в межах даного кримінального провадження з уточненим цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 65080,38грн. витрат на лікування, а також просив стягнути втрачений середньомісячний заробіток в розмірі 47230грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5тис.грн.

Згідно ст.124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підтвердження заподіяної матеріальної шкоди потерпілий надав суду чеки і квитанції про придбання медикаментів та отримання медичних послуг на суму 65080,38 гривень (а.с.17-24), а тому сума цих витрат потерпілого підлягає стягненню на його користь з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Крім того, щодо правничої допомоги: адвокатом ОСОБА_7 було надано потерпілому юридичну допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви потерпілим було додано: квитанцію № Р24А537911177С62415 від 18.08.2020 та додаток до договору про надання правничої допомоги (а.с.24).

Посилання потерпілого на його перебування на лікарняному з 18.05.2020 року до 16.07.2020р. свого документального підтвердження не знайшли, оскільки ані копії лікарняного листа, ані довідки про розмір виплат за ним суду не надано.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , як цивільний відповідач визнав заподіяння ним матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 65080,38грн., та витрати на правову допомогу, однак вказував на те, що не має таких коштів, щоб сплатити потерпілому, просив врахувати, що він офіційно непрацевлаштований, дохід має мінливий, сезонний, має сім`ю.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Згідно ст.ст.100 ч.9, 124 ч.2, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів, процесуальних витрат та арештованого майна, а тому арешт, накладений на речовий доказ транспортний засіб ухвалою слідчого судді від 17.09.2020р. слід залишити в якості забезпечення цивільного позову.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом наразі також відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.124 КК України ст.ст.124, 128,129,368,369ч.1, 373ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.124 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 70080(сімдесят тисяч вісімдесят) гривень 38коп. завданої шкоди, з яких 65080,38 грн. матеріальна шкода у виді витрат на лікування та 5000грн. підтверджені витрати на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання даним вироком законної сили арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2020р. на автомобіль «FORD TRANZIT», 1995 року випуску, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 залишити в якості забезпечення позову до повної виплати обвинуваченим ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 стягнутої даним вироком шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 ва