Справа № 396/71/21
Провадження № 1-кп/396/111/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2021 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововікторівка, Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, особа з інвалідністю II групи, отримує соціальні виплати по інвалідності, на утриманні має двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:
- 18.05.2020 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, 25.11.2020 року вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 25.11.2020 року близько 17 год. 30 хв., більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із спальних кімнат домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , сів виконувати домашнє завдання зі своєю донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час читання, остання неправильно вимовляла літери, що явно дратувало батька, у результаті чого ОСОБА_3 почав нервувати та кричати на доньку та вимагати, щоб вона чітко вимовляла літери. Після чого, остання взагалі відмовилася читати. На ґрунті раптово сплеску гніву у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкодження своїй доньці ОСОБА_4 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесного ушкодження іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 умисно та цілеспрямовано, знаходячись в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці брючний ремінь, наніс декілька ударів (точної кількості ні судом, ні слідством не встановлено) в область передпліччя лівої руки. Далі продовжуючи свій злочинний умисел наніс декілька ударів в область правої та лівої сідниць, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішньо передній поверхні правого передпліччя, синця у ділянці правої сідниці суцільно з переходом на задньо-зовнішню поверхню стегна, синця у ділянці лівої сідниці суцільно з переходом на поперекову лілянку зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно таблиці "Стадии заживления ссадин различной давности и локализации (по ОСОБА_8 1985)») та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, та суду пояснив, що вчинив правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Визнав, що вчинив неправомірно та дуже жалкує про скоєне. Просив суворо не карати.
Законний представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що представляє інтереси дитини від імені служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, оскільки мати потерпілої померла у 2019 році та батько один піклується про дітей, в березні 2021 року він знов одружився. Стосунки в родині нормальні, діти доглянуті. Потерпіла ОСОБА_9 , 2014 року народження до батька відноситься добре. Вважає, що не має необхідності застосовувати реальну міру покарання пов"язану з позбавлення волі, так як діти залишаться без єдиного піклувальника.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, законного представника потерпілого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, так як обвинуваченим 25.11.2020 року вчинено умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно кримінальний проступок.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання передбаченою ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, особа з інвалідністю II групи, отримує соціальні виплати по інвалідності, на утриманні має двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких виховує самостійно, на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий: 18.05.2020 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе лише у винятковому порядку за умовою здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Однак, зважаючи, що санкцією ч.1 ст.125 КК України не передбачені такі види покарання як арешт, позбавлення або обмеження волі, орган пробації вважає доцільним призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, якщо суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому право порушенні. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як високий.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу, який обвинувачений має змогу сплатити так як отримує матеріальний дохід.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Частиною 3 ст.72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 засуджений 18.05.2020 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, то призначене покарання за цим вироком у виді штрафу слід виконувати окремо, оскільки покарання у виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.05.2020 року за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік та покарання, призначене за цим вироком у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсотп`ятдесят) гривень - виконувати окремо.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1