Справа № 750/7276/21
Провадження № 1-кс/750/1981/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Чернігів
Слідча суддя Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого,

ВСТАНОВИЛА:
05.07.2021 до Деснянського районного суду м. Чернігова від скаржника ОСОБА_2 надійшла скарга на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України, які він просить розглянути за його участю та участю слідчого ДБР.

Із мотивувальній частині скарги скаржник зазначає, що ним при особистому спілкуванні зі слідчим ДБР, останній отримав від скаржника свідчення, які є беззаперечним доказом у кримінальному провадженні за №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, за фактом позбавлення права на захист ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню останнього в учиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому, скаржник звертає увагу, що слідчий вже понад один місяць не з`являється до нього, чим порушує положення ст. 55,56,58 КПК України. Скаржник просить постановити ухвалу про усунення бездіяльності слідчого та встановити певний термін на отримання технічної інформації, зокрема, від компанії мобільного зв`язку.

Вивчивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла такого висновку.

Пунктами 1-11 ч. 1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст.303 КПК України).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Реалізація права на звернення з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій забезпечується положеннями ст. 220 КПК України.

Про результати розгляду клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. (ч. 2 ст.220 КПК України)

Згідно ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Главами 20 та 21 КПК України передбачені види слідчих дій, які поділяються на гласні слідчі дії (допит, пред`явлення для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, призначення експертизи) та негласні слідчі (розшукові) дії (втручання у приватне спілкування, обстеження, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою, річчю або місцем, аудіо-, відеоконтроль місця, контроль за вчиненням злочину, виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження (експертизи), використання конфіденційного співробітництва).

Разом з цим, пунктом 1 ч. 1 ст.303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто, нормами Кримінального процесуального кодексу України передбачено право на звернення до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків слідчого чи прокурора, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що скарга не містить змістовних даних про обставини та підстави її подачі, не зрозуміло в чому полягає бездіяльність слідчого, а також відомостей, які б свідчили про невиконання органом досудового розслідування певних процесуальних дій у встановлений КПК України строк.

Скарга ОСОБА_2 , в якій він просить визнати незаконною бездіяльність у зв`язку з «не з`явленням слідчого до заявника понад один місяць», позбавлена конкретики, скаржником оскаржується абстрактна бездіяльність слідчого.

При цьому, у скарзі не зазначено жодних обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що слідчий відмовив у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій або не розглянув такі клопотання у кримінальному провадженні №0000041.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Обмеження щодо умов прийнятності скарги встановлені ч.2 та ч.4 ст.304 КПК України.

Щодо законності мети обмеження, то в даному випадку обмеження, які встановлені ч. 4 ст.304 КПК України, мають законну мету, так як розгляд скарги на бездіяльність, яка не підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України не є доцільним.

Щодо пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, то КПК України передбачає інший порядок вирішення вказаного питання, що дає можливість досягнути необхідну ціль.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не може бути обмежено таким чином чи у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду, що була порушена сама сутність права доступу до суду, так як заявник, у подальшому, при зверненні до суду може використати засоби, які передбачені КПК України.

Оскільки положення норм діючого КПК України взагалі не регулюють питання, яке рішення слід прийняти за скаргою, подання якої кримінальний процесуальний закон не передбачає, на підставі частини 6 статті 9 КПК України застосовується положення частини 4 статті 304 КПК України, згідно з якими слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для відкриття провадження за скаргою, відсутні.

Керуючись ст. ст. 303-309, 372 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , поданої в порядку ст.303 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1