ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000066 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
30.08.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
Згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.10.2016 року № 216, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого розвідника радіотелефоніста розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (у подальшому військова частини НОМЕР_1 ).
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за контрактом ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України Про оборону України діє особливий період.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08 год. 00 хв. 01.02.2018 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 .
У період з 01.02.2018 року по 09.06.2021 року ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на військовій службі за контрактом, до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 без поважних причин не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд.
09.06.2021 року ОСОБА_4 добровільно прибув до Волинської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (м. Луцьк, вул. Стрілецька,6), чим припинив вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Пояснив, що протягом більш, ніж півтора року під час проходження військової служби знаходився на території Луганської та Донецької областей, де брав участь у проведенні Антитерористичної операції. Після повернення до постійного місця дислокації військової частини отримав відпустку, яку проводив за місцем свого проживання, а надалі без поважних причин не повертався на військову службу. Назавжди залишити військову службу наміру не мав, при зверненні д нього військового прокурора, відразу ж з`явився до нього. Наслідків вчиненого до кінця не усвідомлював, у скоєнні злочину розкаявся, просив суворо його не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.
Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником антитерористичної операції, відсутність негативних характеристик за місцем несення служби та позитивної характеристики за місцем проживання, зважаючи на те, що судом встановлено сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття та повне сприяння досудовому та судовому слідству, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.65, 75, 76 КК України, 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1