ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7840/21
провадження № 1-кс/753/1570/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову дізнавача Дарницького управління поліції Головного управлння Національної поліції у м. Києві про відмову у задоволені клопотання у кримінальному провадженні №0000667 від 24.02.2021, -
встановив:
У квітні 2021 року до слідчого судді надійшли матеріали скарги ОСОБА_2 на рішення дізнавача про відмову у задоволені клопотання від 26.03.2021 у кримінальному провадженні №0000667 від 24.02.2021.
У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про її повернення за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається зокрема якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні забезпечується у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно приписів ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Дана норма передбачає чіткий перелік осіб, які мають право під час досудового розслідування на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
На обґрунтування скарги заявник зазначає, що будучи потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні подав слідчому клопотання про проведення слідчих дій по кримінальному провадженні №№0000667 від 24.02.2021.
На обґрунтування скарги скаржник зазначає, що оскаржуючи постанову дізнавача Дарницького управління поліції Головного управлння Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про у задоволенні клопотання від 26.03.2021 має статус потерпілого у вищевказаному кримінальному провадженні, посилаючись на приписи ст. 56 КПК України.
При цьому, статус ОСОБА_2 , як потерпілого не вбачається із документів, поданих у розпорядження слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва, жодним доказом не підтверджений, що не дає можливості слідчому судді встановити права та обов`язки особи, яка подала скаргу та ставить під сумнів питання щодо повноважень зазначеної особи.
Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілий має право зокрема подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявляти відводи та клопотання.
У відповідності до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22,26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
За таких обставин, оскільки особою, що подала скаргу не надано всіх документів на підтвердження його повноважень, як особи, яка має право подавати скаргу суддя вважає за необхідне скаргу повернути особі, яка її подала.
Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обм-; не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства » від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Крім того, судом враховано, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303, п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу - повернути особі, яка її подала.
Слідчим суддею роз`яснюється, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: