Справа № 487/3994/21
Провадження № 1-кс/487/3262/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
15.06.2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 від 13.05.2021 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000130 та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000130, внесене до ЄРДР 23.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Постановою слідчого від 13.05.2021 року було відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки ним не надано жодних доказів щодо завдання йому моральної, фізичної чи майнової шкоди. Таке рішення слідчого, скаржник вважає необґрунтованим, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою.

Скаржник та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили про їх задоволення.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000130, внесене до ЄРДР 23.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 13.05.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 20.04.2021 року про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого відмовлено з посиланням на те, що під час досудового розслідування не здобуто підтверджень завдання заявнику реальної фізичної, майнової чи моральної шкоди.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.ч.1,2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди взагалі чи доказів на її підтвердження.

Дослідивши постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 13.05.2021 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоду, однак на підтвердження вмотивованості постанови слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.

Таким чином, слідчий суддя вважає відмову слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000130 такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність скасування постанови слідчого ОСОБА_5 від 13.05.2021 року.

Разом з тим, щодо вимог скаржника стосовно зобов`язання слідчого щодо вручення йому пам`ятки про права потерпілого у кримінальному провадженні №0000130, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З огляду на викладене, питання про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про права потерпілого з усіма наслідками такої дії у передбачений законом спосіб, вирішується слідчим, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження у відповідності до вимог КПК України, у той час як слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого вчиняти такі дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене, скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні №0000130 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 13.05.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000130 від 23.03.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1