Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/9/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000055 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівка, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.04.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 15.12.2017 року по відбуттю покарання,
визнано винуватим та призначено покарання за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 04 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_10 судові витрати у справі за проведення судової експертизи у розмірі 715 грн. на користь держави .

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно за наступних обставин.
Так, 23 січня 2018 року о 8 год. 30 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автостанції АДРЕСА_2 , вирішив здійснити крадіжку продуктів харчування з продуктового кіоску, що розташований в приміщенні автостанції та в якому здійснювала реалізацію продуктів харчування ФОП « ОСОБА_12 ».
З цією метою, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що ОСОБА_12 тимчасово була відсутня, скориставшись тим, що за ним ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з вітрини кіоску викрав банку кави «Jacobs monarh», вартістю 218 грн. 03 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В подальшому ОСОБА_10 викрадену банку кави обернув на свою користь, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 171 гривня 20копійок.
Крім цього, 23 січня 2018 року, близько 13 год. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою придбання горілки прийшов до домоволодіння ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_3 .
Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_10 кулаком правої руки пошкодив віконну шибку, що знаходиться біля входу до житлового будинку, після чого помітив власницю ОСОБА_13 , яка вийшла із вказаного житлового будинку, тримаючи в руках мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «GТ-Е1200I». В цей час у ОСОБА_10 виник умисел на відкрите викрадення мобільного телефону.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що потерпіла особа похилого віку і не зможе протидіяти його злочинним намірам, відкрито та протиправно, шляхом ривка, вирвав з рук ОСОБА_13 її мобільним телефоном марки «SAMSUNG» моделі «GT-E1200I», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1935/18-27 від 07.06.2018 року з урахуванням зносу 216 грн., в середині якого знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар», який не є товаром народного споживання, а є товаром сфери послуг, визначення вартості яких не входить до компетенції експерта товарознавця та зник з місця вчиненні кримінального правопорушення..
Своїми протиправними діями ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 216 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, просила скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_10 через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку із застосуванням занадто м`якого покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 5 позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в судових дебатах прокурором орієнтовано суд на призначення покарання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Судом при призначенні покарання проігноровано той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 , винним себе не визнав та просив його виправдати, на цьому ж наполягав і його захисник. Крім того, при призначенні покарання судом хоча і зазначено, але взагалі не взято до уваги, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, раніше неодноразово був засуджений, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, вчинив нові злочини менш ніж через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі за попередньою судимістю, що свідчить про його повне небажання стати на шлях виправлення. Призначаючи покарання ОСОБА_10 , судом першої інстанції не у повній мірі враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та особу засудженого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просила скасувати вирок суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України. Визнати ОСОБА_10 невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати його за вказаною статтею у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину. Змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом невірно оцінені фактичні обставини справи, не враховано наступне: потерпіла ОСОБА_12 не бачила хто вкрав каву, а обвинуваченого впізнала лише тому, що бачила його в приміщенні автовокзалу в м. Новомиргород. Свідок ОСОБА_14 обвинуваченого не бачила, про крадіжку дізналася від потерпілої ОСОБА_12 . Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що потерпіла ОСОБА_12 мала у продажу каву "Jacobs monarh" вагою 190 грамів. До матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення надано акт ревізії. Однак із вказаного акта не вбачається, що підлягало ревізії, каса чи фінансово-господарська діяльність. Згідно акту ревізії, який міститься в матеріалах кримінального провадження не вбачається ініціатора ревізії та рішення, яке було прийнято за результатами ревізії. За ст. 296 ПКУ фізичні особи - підприємці, платники єдиного податку повинні вести Книги обліку доходів (I, II та III групи, які не є неплатниками ПДВ) або Книгу обліку доходів та витрат (III група - платник ПДВ). Отже фізична особа - підприємець ОСОБА_12 мала б провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей за власною ініціативою, у разі якщо вона веде бухгалтерський облік. Після затримання ОСОБА_10 при ньому не виявлено кави "Jacobs monarh" вагою 190 грамів. Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_10 винним у вчиненні крадіжки кави "Jacobs monarh" вагою 190 грамів не дотримався стандарту доведення (стандарту переконання), який визначений ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК - "Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. На ОСОБА_10 , як особу, яка вчинила крадіжку, не вказала ні потерпіла ОСОБА_12 , ні свідок ОСОБА_14 , про таке не свідчать і матеріали кримінального провадження. Так, ОСОБА_10 визнаний винним у відкритому викрадені чужого майна, а саме відкритому та протиправному, шляхом ривка, вирвав із рук ОСОБА_13 її мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «GT-E1200I» вартістю 216,00 грн. Зазначила, що судом невірно оцінені фактичні обставини справи, не враховано те, що ОСОБА_13 в ході неодноразових допитів в суді, надала суперечливі показання. Так 07 травня 2018 року повідомила, що перебуваючи у себе на подвір`ї, повертаючись із вбиральні, говорила із своїм сусідом ОСОБА_15 по мобільному телефону. І в цей момент побачила на ганку свого будинку ОСОБА_10 , який вирвав у неї телефон та втік. А вже 11 червня 2018 року повідомила суду, що бачила, як ОСОБА_10 вийшов з її будинку з телефоном в руках. Крім того, в ході допиту в суді потерпіла ОСОБА_13 не змогла вказати у, що був одягнений ОСОБА_10 та вказати дату та час події.

На думку сторони захисту суд першої інстанції не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, що обумовило призначення йому покарання, яке є несправедливим внаслідок суворості. Зазначила, що суд першої інстанції недостатньо врахував конкретні обставини кримінального провадження - вчинення грабежу без застосування насильства або погрози його застосування, а також вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_13 майна, яка становить всього 216 грн. Крім того, зазначила, що як слідує з аудіо записів судових засідань 07 травня та 11 червня 2018 року в місцевому суді, потерпіла ОСОБА_13 заявила про відсутність до нього жодних претензій та не наполягала на призначенні йому суворого покарання. Сторона захисту вважає за можливе просити суд, з огляду на конкретні обставини справи, незначну вартість викраденого, позицію потерпілої ОСОБА_13 , застосувати ст. 69 КК та пом`якшити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України.

В доповненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просив скасувати вирок суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції, мотивуючи тим, що під час досудового розслідування було порушено його право на свободу, а й були застосовані недозволені метод затримання та допиту, здійснення фізичного та психологічного тиску, у зв`язку із чим він підписав показання, які були покладенні в основу обвинувачення, що підтверджується його скаргами до районної прокуратури. Всі його доводи під час досудового розслідування з приводу невинуватості підтверджуються показаннями свідків, а саме, що він перебував в іншому місці за 50 км. від місця скоєння злочину. Також показаннями потерпілої під час судового слідства, які відбиралися тричі та потерпіла ОСОБА_16 його не впізнала, путалася в показаннях, які зовсім не відповідають один одному. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказав, що всі його намагання на ведення незалежного слідства в судовому процесі були відхилені. Немає жодного прямого доказу його вини та все звинувачення будується на першочергових показаннях здобутих незаконним шляхом. У судовому засіданні апеляційної інстанції доповнив свої вимоги просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення. Посилаючись на те, що він не був у стані алкогольного сп`яніння, співробітники поліції не брали в нього аналізи на експертизу. Чим було допущено порушення вимог КК України. По ст.186 КК України докази його вини відсутні відбитки його пальців на жодному предметі відсутні. Тому всі сумніви слід тлумачити на його користь.

Заслухавши доповідача, провівши судове слідство у частині дослідження характеризуючи даних на обвинуваченого та проведення перевірки фактів викладених у заяві обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, заслухавши прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила залишити без задоволення апеляційні скарги захисника та обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга із доповненням обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а апеляційній скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, вказав що непричетний до їх скоєння.

Незважаючи на не визнання вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

-показаннями потерпілої ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що 23 січня 2018 року, близько 08 год. перебувала на своєму робочому місці в кіоску з продажу продуктів харчування, розташованого в приміщенні автостанції в м. Новомиргороді. Оскільки торгує продуктами харчування, в тому числі кавою, на прилавку її торгової точки постійно знаходяться три банки кави різного виду. У своїх особистих справах на декілька хвилин зайшла до каси автостанції та коли повернулася то виявила, що з прилавка зникла повна банка кави «Jacobs monarh», вагою 190 грам та побачила, що із залу автостанції швидкою ходою виходить молодий чоловік. Про вказане вона повідомила поліцію та пізніше під час проведення слідчих дій вона впізнала цього чоловіка це був обвинувачений ОСОБА_10 ;
-показаннями потерпілої ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що 23 січня 2018 року близько 13 год. вона перебувала у себе у дома та виявила розбите скло у домоволодінні та почала телефонувати до свого сусіда ОСОБА_15 щоб той терміново прийшов до неї засклити скло. В цей час до неї підійшов раніше їй невідомий чоловік та шляхом ривка вирвав з її рук її мобільний телефон та зник у невідомому напрямку. В подальшому до неї прийшов сусід ОСОБА_15 , який викликав працівників поліції. Під час проведення з нею слідчих дій вона впізнала, що саме обвинувачений ОСОБА_10 виривав у неї мобільний телефон;
-показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що у кінці січня 2018 року, в обідній час до нього зателефонувала його сусідка ОСОБА_12 та попросила його терміново прийти до її домоволодіння та засклити розбите скло. Під час їх розмови зв`язок перервався. Коли він через 3 хвилини прийшов до сусідки то остання повідомила, що невідомий їй чоловік вирвав з її рук її мобільний телефон та зник. Про вказане він повідомив працівників поліції та до їх приїзду виявив на території домоволодіння сусідки чоловічу сумку, яку показав працівникам поліції, які вилучили її;
-показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що являються працівником автостанції в м. Новомиргороді Кіровоградської області. Про крадіжку кави у потерпілої ОСОБА_12 їй стало відомо зі слів останньої, оскільки вони постійно перебувають на своєму робочому місці у касі автостанції з вікна якої не проглядається торгова точка потерпілої.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

-протоколом прийняття заяви від 23.01.2018 року від ОСОБА_13 у відповідності до якої 23.01.2018 року, близько 13 год. невідома особа шляхом ривка з рук здійснила грабіж її мобільного телефону за адресою АДРЕСА_3 ;
-протоколом огляду місця події від 23.01.2018 року з фото додатками, з якого вбачається, що в домоволодінні за адресою АДРЕСА_3 органами досудового розслідування було виявлено та вилучено рюкзак сірого кольору, в якому знаходився шарф, чоловіча шапка, штани, барсетка, пляшка парфумів, банка кави «Jacobs monarh», пляшка з рідиною, хліб;
-протоколом огляду місця події від 23.01.2018 року з фото додатками, з якого вбачається, що на території міського ринку за адресою м. Новомиргород вул.. Поповкіна було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung»;
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.01.2018 року, згідно якого потерпілою ОСОБА_13 було впізнано телефон, який обвинувачений вирвав з її рук;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_13 , яка впізнала особу під № 3, а саме ОСОБА_10 , за зовнішнім виглядом та саме ця особа відкрито викрала її мобільний телефон з рук;
-протоколом прийняття заяви від 24.01.2018 року потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила, що невідома особа 23.01.2018 року близько 08 години 30 хвилин вчинила крадіжку банки кави «jakobs monarch» з приміщення торгового кіоску, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ;
-протоколом огляду місця події від 24.01.2018 року з фото додатками, згідно якого в приміщенні автостанції за адресою АДРЕСА_2 оглянуто місце розташування банки кави, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_12 ;
-актами ревізії та інвентаризації від 24.01.2018 року у відповідності до яких засвідчено відсутність однієї банки розчинної кави «Jacobs monarh», вагою 190 грам.;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_12 , яка на фото №1 впізнала особу, вказавши на ОСОБА_10 , як на особу, яка вчинила крадіжку банки кави «Jacobs monarh» з прилавку її торгової точки;
-висновком експерта № 1935/18-27 від 07.06.2018 року відповідно до якого ринкова вартість одного мобільного телефону торгової марки «Samsung» моделі GT-E1200E без дефектів та пошкоджень без зарядного пристрою, станом на 23.01.2018 року складала 216 гривень. Ринкова вартість за роздрібненими цінами, які діяли на споживчому ринку України станом на 23.01.2018 року, однієї банки розчинної кави торгової марки «Jacobs monarh», вагою 190 грам, в запакованому вигляді, з непростроченим терміном придатності, складала 218,03 грн.
Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу того, що суд при розгляді справи допустив порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження не повно та упереджено, не належним чином оцінив зібрані докази по справі, в діях ОСОБА_10 відсутній склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів суд першої станції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено. Порушень вимог закону при цьому не допустив.
Суд першої інстанції дослідивши зібрані по кримінальному провадженню докази дійшов правильного висновку у вироку, що вина обвинуваченого повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами та дійшов правильного висновку та зазначив у вироку, що показання потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , враховуючи їх статус та вік, являються логічними та послідовними, не зважаючи на те, що потерпілі при їх наданні, не могли швидко відреагувати на запитання учасників судового розгляду, є достовірними, належними та допустимими доказами оскільки, підтверджують обставини, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням інших допитаних свідків, та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_10 , а тому доводи апеляційної скарги захисника в частині невірної оцінки судом першої інстанції фактичних обставин справи, не врахування, що потерпіла ОСОБА_13 в ході неодноразових допитів в суді, надала суперечливі показання є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, доводи апеляційної скарги викладені в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що потерпіла ОСОБА_12 не бачила хто вкрав каву, а обвинуваченого впізнала лише тому, що бачила його в приміщенні автовокзалу в м. Новомиргород є необґрунтованими та безпідставними, оскільки вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується крім показань потерпілої ОСОБА_12 також і іншими вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, отриманими у порядку встановленому КПК України і, зокрема: протоколом прийняття заяви від 24.01.2018 року потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила, що невідома особа 23.01.2018 року, близько 08 години 30 хвилин, вчинила крадіжку банки кави «jakobs monarch» з приміщення торгового кіоску, розташованого за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 24.01.2018 року з фото додатками, згідно якого в приміщенні автостанції за адресою АДРЕСА_2 оглянуто місце розташування банки кави, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 23.01.2018 року з фото додатками, з якого вбачається, що в домоволодінні за адресою АДРЕСА_3 , органами досудового розслідування було виявлено та вилучено рюкзак сірого кольору, в якому знаходився шарф, чоловіча шапка, штани, барсетка, пляшка парфумів, банка кави «Jacobs monarh», пляшка з рідиною, хліб; актами ревізії та інвентаризації від 24.01.2018 року у відповідності до яких засвідчено відсутність однієї банки розчинної кави «Jacobs monarh», вагою 190 грам.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_12 , яка на фото №1 впізнала особу, вказавши на ОСОБА_10 , як на особу, яка вчинила крадіжку банки кави «Jacobs monarh» з прилавку її торгової точки. На переконання колегії суддів дані вищевказані зібрані по кримінальному провадженню докази взаємоузгоджуються між собою є належними та допустимими, відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення та разом із іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами повністю підтверджують вину ОСОБА_10 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 з приводу того, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, того, що потерпіла ОСОБА_12 мала у продажу каву «Jacobs monarh» вагою 190 грн. спростовуються актами ревізії та інвентаризації від 24.01.2018 року згідно яких засвідчено відсутність однієї банки розчинної кави «Jacobs monarh» вагою 190 грн.

Також, доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно того, що він не скоював грабіж у потерпілої ОСОБА_13 , а в цей час перебував і іншому місці за 50 км, потерпіла його не впізнала путалась у показаннях, є необгрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка надавала суду послідовні, детальні та правдиві показання; протоколом прийняття заяви від 23.01.2018 року від ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_13 , яка чітко впізнала особу №3 ОСОБА_10 за зовнішнім виглядом та чітко вказала, що саме ця особа відкрито викрала у неї мобільний телефон з рук; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.01.2018 року згідно якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала телефон, який обвинувачений ОСОБА_10 вирвав з її рук. Протоколом огляду місця події від 23.01.2018 року території міського ринку за адресою м. Новомиргород вул. Поповікіна згідно якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки з фото додатками.
На переконання колегії суддів зазначені докази взаємо узгоджуються між собою, є належними і допустимими, відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення та повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Разом із тим при цьому колегія суддів доходить висновку, що слід виключити з мотивувальної частини вироку по епізодам вчинення крадіжки майна 23.01.2018 року у ОСОБА_12 та епізоду вчинення грабежу 23.01.2018 року у ОСОБА_13 вчинення злочинів ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки докази у підтвердження даної обставини у кримінальному провадженні відсутні. Тому в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 із доповненням, частковому задоволенню.

Разом із тим доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 щодо здійснення відносно нього під час затримання фізичного та психологічного тиску, а отже допущення на стадії досудового розслідування порушення його права на захист, у зв`язку із чим він підписав показання, які були покладенні в основу обвинувачення, що підтверджується його скаргами до районної прокуратури є необґрунтованими та безпідставними.

Так, колегією суддів 19.03.2019 року винесено ухвалу, якою доручено в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно зазначеного обвинуваченим ОСОБА_10 в його апеляційній скарзі та зазначеного ним в судовому засіданні 19 березня 2019 року факту здійснення на нього працівниками поліції фізичного та психологічного тиску та здійснення психологічного тиску прокурором, тобто застосування до нього працівниками поліції та прокуратури під час досудового розслідування недозволених методів слідства.

Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідувалося кримінальне провадження №0000203 від 27.03.2019 року на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19.03.2019 року, за фактом можливих неправомірних дій працівників поліції та прокуратури, описаними в апеляційній скарзі ОСОБА_10 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_17 від 26 грудня 2019 року кримінальне провадження №0000203 від 27.03.2019 року закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні працівників Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Дана постанова слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_17 від 26 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000203 від 27.03.2019 року була скасована слідчим суддею за скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 та справа була направлена до слідчого ДБР для подальшого розслідування.

Разом із тим, слідчим першого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого умісті Миколаєві ОСОБА_17 21.09.2020 року було винесено постанову, якою кримінальне провадження №0000203 від 27.03.2019 року, у зв`язку з встановленою відсутністю в діях працівників Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області та прокуратури Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, закрито. Постанова набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене порушень права на захист обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції не допущено, дане підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив нові злочини менш ніж через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі за попередньою судимістю, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тобто не має постійного заробітку. Врахував відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій статей у вчиненні яких він обвинувачується у виді позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

На переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_10 покарання та призначення більш суворого покарання у виді 5 років позбавлення волі є необгрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який раніше не одноразово був засуджений, вчинив нові злочини менш ніж через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі за попередньою судимістю, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тобто не має постійного заробітку. Також враховано обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину щодо особи похилого віку та відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів яке необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Підстави для посилення покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

Крім того безпідставними та необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню є доводи сторони захисту щодо призначення ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні злочинів не визнав, крім того, судом не встановлено пом`якшуючих покарання обставин, встановлена обтяжуюча обставина вчинення злочину у відношенні особи похилого віку, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо застосування ст.82 КК України та умовно - дострокового звільнення його від покарання не підлягає задоволенню, оскільки дані питання вирішуються в порядку виконання вироку, після набрання ним законної сили.

Крім того не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого щодо зарахування йому строку попереднього увезення на підставі ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки злочини вчинені ним після 17.06.2017 року. При цьому колегія суддів враховує п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», дія якого припинена 20.06.2017 року.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають а апеляційна скарга із доповненням обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляційну скаргу із доповненням обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Виключити і з мотивувальної частини вироку по епізодам вчинення крадіжки майна 23.01.2018 року у ОСОБА_12 та епізоду вчинення грабежу 23.01.2018 року у ОСОБА_13 вчинення ОСОБА_10 злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4