Справа № 301/2093/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 08 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 відносно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Залужжя, Мукачівського району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, раніше судимої вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.02.2019 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :

24 травня 2019 року о 17 годині 08 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні кабінету приймального відділення КЗ «Іршавська РЛ», що за адресою: м. Іршава, вул. Комарова, 17, де в неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрала з гаманця, який належав лікарю-терапевту приймального відділення КЗ «Іршавська РЛ» ОСОБА_6 та знаходився у жіночій сумці на столі, грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами номіналом: 100 грн. 1 купюра, 200 грн. 2 купюри та 500 грн. 1 купюра. Заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зникла, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі, фактичні обставини справи не заперечувала та показала, що 24.05.2019 року приїхала в місто Іршава. Оскільки у неї не було коштів для повернення додому, біля 17 години вирішила зайти в приймальне відділення Іршавської райлікарні. В кабінеті приймального відділення, де нікого не було, на столі побачила жіночу сумочку, з якої вирішила викрасти кошти, необхідні для повернення додому. З метою крадіжки з гаманця, який знаходився у сумці, викрала гроші у сумі 1000 грн., після чого покинула приміщення лікарні. Згодом повернула потерпілій викрадені кошти. У вчиненому покаялася, обіцяла більше не порушувати закон, просила не карати її суворо.
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, претензій до обвинуваченої не має (а.с.65, 112).
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши покази обвинуваченої, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 доведена в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
Обираючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину та добровільно відшкодувала потерпілій завдану шкоду, суд враховує як обставини, що пом`якшують її покарання.
Що стосується обтяжуючої обставини «рецидив злочинів», суд приходить до наступного.
З огляду на те, що ОСОБА_3 є особою, яка має судимість за умисний злочин, який утворює ознаку «повторність злочину» зі злочином, за який обвинувачена притягується до кримінальної відповідальності по даній справі, суд, відповідно до вимог ст. 67 ч.4 КК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», не може ще раз враховувати при призначенні покарання рецидив злочину, як обставину, що його обтяжує.
Враховуючи наведене, суд вважає, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, по справі не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість злочину та особу винної, а саме: ОСОБА_3 вину визнала, у вчиненому щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду, тому потерпіла до неї претензій не має, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.115,117), однак, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності (а.с.118-121).
У судовому засіданні встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.02.2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців (а.с.123). Вказаний вирок набрав законної сили 09.03.2019 року.
Однак, на шлях виправлення обвинувачена не стала та вчинила даний злочин 24 травня 2019 року, тобто під час іспитового строку.
Оскільки до повного відбування покарання за вироком Берегівського районного суду від 05.02.2019 року обвинувачена ОСОБА_3 24.05.2019 року вчинила новий злочин, суд вважає відповідно до вимог ст. 71 ч.1 КК України призначити обвинуваченій покарання з урахуванням вироку Берегівського районного суду 05.02.2019 року.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила новий злочин в період відбування іспитового строку, конкретні обставини справи в їх сукупності, те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе тільки в умовах її ізоляції від суспільства. Тому призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Ухвалою слідчого судді Іршавського райсуду від 08.08.2019 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 жовтня 2019 року, включно. Строк тримання під вартою вирішено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 07.08.2019 року з 14.00 годин (а.с.124-132).
Ухвалою Іршавського райсуду від 25.09.2019 року відносно ОСОБА_3 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, строком до 25.11.2019 року включно. Обвинувачену звільнено з-під варти в залі судового засідання 25.09.2019 року (а.с.23-25).
Отже, по даному кримінальному провадженню №0000528 від 08.06.2019 року обвинувачена утримувалася під вартою з 07 серпня 2019 року по 25 вересня 2019 року.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту закінчився 25.11.2019 року. Клопотань про продовження або обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 до суду не надходило. На день розгляду справи запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 слід рахувати з дня її затримання, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення - з 07 серпня 2019 року по 25 вересня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 368-370 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Берегівського районного суду від 05.02.2019 року та остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня її затримання, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення - з 07 серпня 2019 року по 25 вересня 2019 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення, а потерпілою у той же строк з дня отримання його копії, до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій.
Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1