єдиний унікальний номер справи 531/158/21
номер провадження 1-кп/531/96/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, освіта середня, не працюючого, військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 23 грудня 2020 року о 09 години 30 хвилин зайшов до торгового залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ФОП ОСОБА_6 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, о 09 годині 31 хвилині, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, взяв з полиці холодильника-вітрини дві пляшки пива «Броварня №1», вартістю 42,60 грн. за одну пляшку, загальною вартістю 85,20 грн., та заховав під рукавом куртки, у яку був одягнутий, з метою непомітно винести вказане пиво, але був помічений при виході з приміщення магазину власницею магазину ОСОБА_6 , продавцями магазину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які зробили йому зауваження підійти до каси і сплатити кошти за пиво, після чого ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії помічені, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, вибіг з приміщення магазину у напрямку дитячого садка №4 « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться по АДРЕСА_2 , де його наздогнала ОСОБА_6 і затримала останнього з викраденим майном.

Крім того, ОСОБА_4 25 грудня 2020 року, близько 12 години, перебуваючи в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_10 завідомо неправдивих відомостей обіцянок, зловживанням довірою, недобросовісному використанні довіри, взяв у останньої для користування металевий ручний візок, вартістю 1000,00 грн., що належить її сину ОСОБА_11 . Заволодівши візком, ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд у повному обсязі, а саме збув його як свій ОСОБА_12 , чим спричинив ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 1000,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 до суду не з`явились. В матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи за їх відсутності. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинене повторно, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога; відсутність попередніх судимостей.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 11 травня 2021 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе за умови здійснення нагляду за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наслідки суспільно небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій: ч. 1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі; ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

По кримінальному провадженню є процесуальні витрати по проведенню експертного дослідження, які необхідно, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати, понесені на проведення експертизи в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок на користь держави.

Речові докази дві пляшки пива «Броварня №1» та металевий одновісний ручний візок, які передані на відповідальне збереження потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відповідно, вважати повернутим законним власникам.

Речовий доказ компакт-диск марки «Videx DVD-R 4.7 Gb 120 Min», на якому маються рукописні записи «КП 21/004, відео з торгового залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_6 », зберігати в матеріалах судового провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя