Номер провадження: 11-кп/813/1413/21
Номер справи місцевого суду: 946/2479/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

участі: за секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2021, якою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ізмаїльської міської ради Одеської області відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Табаки Болградського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Болградського районного Одеської області від 19.03.2019 за ч. 2 ст. 121 КК України до дев`яти років позбавлення волі,
- про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ізмаїльської міської ради Одеської області про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд, посилаючись на характеристику засудженого ОСОБА_7 , який всупереч встановленим правилам внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, шість разів порушив режим тримання, а саме один раз не повернув на склад установи річ, яка була видана йому у тимчасове користування, та п`ять разів зберігав заборонені речі, що є систематичним та грубим порушенням режиму та дисципліни, що не може свідчить про його сумлінну поведінку, у зв`язку з чим неможна казати про його виправлення.
Суд зазначив, що про виправлення засудженого ОСОБА_7 не може свідчити й позитивна характеристика та п`ять заохочень, застосованих відносно нього, оскільки засуджений систематично порушував режим відбування покарання та не може бути враховане і прийняття засудженим ОСОБА_7 участі у виховних програмах диференційного впливу, про що зазначено у поданні, оскільки засуджений під час судового засідання не міг описати ці програми та зазначити, який вплив вони на нього здійснюють.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначив, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки він офіційно працевлаштований на посаді кухонного працівника. Судом не взято до уваги, що всі стягнення на нього накладені за період попереднього ув`язнення, а строк відбування покарання стягнення відсутні, та наявні лише заохочення за сумлінну поведінку. Окрім того, за час відбування покарання він здобув неповну середню освіту та продовжує навчатись, приймав у вільний від роботи час активну участь в підготовці храму Святої Великомучениці Анастасії на території ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до відкриття.

Посилаючись на такі доводи обвинувачений ОСОБА_7 просить задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції і застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, та ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та голова спостережної комісії при виконавчому комітеті Ізмаїльської міської ради Одеської області звернулись до суду першої інстанції зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Відповідно до спільного подання ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком 9 років. Окрім того, останньому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення згідно з ч. 5 ст. 72 КПК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 27 грудня 2016 року, кінець строку 21 березня 2023 року, а в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 перебуває з 29.12.2016.
Тобто, на момент звернення з поданням відносно ОСОБА_7 він фактично відбув більше двох третин строку покарання, а станом на 23.03.2021 не відбутими залишився строк - 01 рік 11 місяців 26 днів позбавлення волі, та формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

З наявної в матеріалах провадження довідки про заохочення та стягнення під час відбування покарання в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» від 10.03.2021 (а.п. 29) ОСОБА_7 має шість стягнень:

-22.02.2017 оголошено попередження за порушення режиму тримання,

-25.04.2017 догана за зберігання заборонених предметів,

-21.02.2018 попередження за зберігання заборонених предметів,

-06.06.2018 попередження за зберігання заборонених предметів,

-13.06.2018 догана за зберігання заборонених предметів,

-11.10.2019 догана за зберігання заборонених предметів.

Окрім того 05.04.2019, 02.04.2020, 24.07.2020, 02.10.2020 та 06.01.2021 ОСОБА_7 оголошені подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку.

Відповідно до даних характеристики, засуджений ОСОБА_7 наказом №26 від 25.11.2019 був зарахований у відділення соціально-психологічної служби на посаду кухонного робітника. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, та розпорядок для установи, за що був заохочений 5 разів; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; виконує роботи зі самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; бере участь у виховних програмах диференційного виховання впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення» та «Освіта». Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Окрім того, 05.12.2019 та 23.03.2020 розглядалось питання щодо застосування заохочувальної норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 , а саме ст. 81 КК України та спостережною комісією при установі було відмовлено у зв`язку з мало вивченістю та не в повній мірі доведення ОСОБА_7 свого виправлення.

До матеріалів провадження долучена Форма проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення від 09.03.2021, згідно якої під час відбування покарання мали місце поодинокі випадки вживання алкоголю засудженим (а.п. 22).

В судовому засіданні апеляційного суду, представник прокурор ОСОБА_6 пояснила, що засуджений ОСОБА_7 мав лише шість заохочень, які не носять системний характер, п`ять з яких оголошені йому були після другої відмови спостережної комісії щодо розгляду питання про застосування відносно нього заохочувальної норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

Окрім того, на засудженого накладено шість стягнень, п`ять з яких полягали у зберіганні заборонених предметів.

Вказані обставини ніяким чином не свідчать про те, що його поведінка є сумлінною та він намагається ставленням до праці довести своє виправлення.

З огляду на приписи ст. 6 КВК України, колегія суддів зазначає, що аналізу підлягають дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Беручи до уваги вище викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду 1-ої інстанції про те, що засудженим ОСОБА_7 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а наявність лише п`яти заохочень більше ніж за чотири роки перебування у виправній колонії, жодним чином не свідчить про системність його дій на шляху до виправлення.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги мотиви суду першої інстанції, які стали підставою відмови у задоволенні спільного подання, а саме те, що судом не враховане прийняття засудженим ОСОБА_7 участі у виховних програмах диференційного впливу, про що зазначено у поданні, оскільки засуджений під час судового засідання не міг описати ці програми та зазначити, який вплив вони на нього здійснюють.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2021, якою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ізмаїльської міської ради Одеської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4