КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
представника цивільного позивача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_7 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , про накладення арешту на 25/100 частину квартири АДРЕСА_1 , у вигляді кімнат 5 та АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , з метою забезпечення позовних вимог цивільного позову в рамках кримінального провадження № 0007794 від 30.12.2020.

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що матеріали згаданого клопотання не містять підтвердження, що цивільний відповідач ОСОБА_8 набула будь-якого процесуального статусу, визначеного ч. 6 ст. 170 КПК України, а відтак порушення питання щодо арешту майна останньої з боку представника цивільного позивача є безпідставним.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_5 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання представника ОСОБА_7 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , та накласти арешт на 25/100 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , з метою забезпечення позовних вимог цивільного позову в рамках вказаного кримінального провадження.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом було допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону.
На думку представника цивільного позивача, під час розгляду клопотання слідчий суддя безпідставно не врахував обставини справи, формально посилаючись на відсутність підстав для арешту майна особи, яка не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, юридичної особи, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Представник цивільного позивача зазначає, що орган досудового розслідування вже чотири місяці зволікає з розслідуванням провадження, не реагуючи на запити, клопотання та ухвали слідчих суддів про його бездіяльність. Крім того, ОСОБА_6 наразі проживає у вказаному помешканні, проте, у будь-який час безпідставно може опинитись на вулиці.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника цивільного позивача про необхідність скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007794 від 30.12.2020 року, розпочате за заявою потерпілої ОСОБА_6 , якій кримінальним правопорушенням заподіяно майнову шкоду у зв`язку з незаконним заволодінням належним їй правом на нерухоме майно.
16 лютого 2021 року представник ОСОБА_7 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на 25/100 частину квартири АДРЕСА_1 , у вигляді кімнат 5 та АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , з метою забезпечення позовних вимог цивільного позову в рамках кримінального провадження № 0007794.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання та ухвали, дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з огляду на те, що ОСОБА_8 у рамках кримінального провадження не набула будь-якого процесуального статусу, визначеного ч. 6 ст. 170 КПК України, а відтак, порушення питання щодо арешту майна останньої з боку представника цивільного позивача є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та гарантувати судовою процедурою дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Представник цивільного позивача, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив, що вказане майно є об`єктом злочину, набуте кримінально-протиправним шляхом, тому необхідно накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову, а також з метою унеможливити будь-які спроби невстановлених осіб, які є причетними до вчинення кримінального правопорушення, вчинити подальші дії, спрямовані на відчуження та розпорядження нерухомим майном

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що у клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які апелянт послався у клопотанні.
Наявність цивільного позову у даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення цивільного позову арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як слідчому судді, так і колегії суддів апеляційного суду, цивільним позивачем чи його представником не надано будь-яких доказів про набуття ОСОБА_8 будь-якого процесуального статусу, визначеного ч. 6 ст. 170 КПК України, у рамках кримінального провадження № 0007794.
Таким чином, існування правової підстави для арешту вказаного майна не підтверджується відповідними доказами, як про це правильно і зазначив слідчий суддя.

Інші доводи апеляційної скарги не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого процесуального законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому, апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_7 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, з метою забезпечення позовних вимог цивільного позову в рамках кримінального провадження № 0007794, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2550/2021
Єдиний унікальний номер 761/6274/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1