Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/3835/13-к
Номер провадження: 1/511/3/21
13.05.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області заяви обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 ,

по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.04.2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 від розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що суддя ОСОБА_1 раніше вже приймала участь у розгляді даної кримінальної справи і при новому розгляді буде пов`язана власною позицією, внаслідок чого прийняте нею рішення по справі буде поставлено під сумнів. Вважає, що суддя ОСОБА_1 за таких обставин зобов`язана була заявити собі самовідвід, але навмисно, користуючись службовим становищем, цього не зробила, тим самим вчинила дії на користь потерпілої по справі. Посилаючись на ст.ст.54, 55 КПК України в редакції 1960 року, практику Європейського суду з прав людини, просить заявлений відвід задовольнити.

29.04.2021 року до суду надійшла заява захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 . Відвід мотивований тим, що суддя ОСОБА_1 раніше вже приймала участь у розгляді даної справи, а тому в силу вимог ст.55 КПК України в редакції 1960 року її повторна участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції не допускається.
Відповідно до вимог ст.57 КПК України в редакції 1960 року, у разі заявлення відводу судді суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку учасників судового розгляду. Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021 року вказана кримінальна справа надійшла в провадження судді ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, просили розглядати заявлені відводи без їх участі, заяви підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення відводу, вважав його необґрунтованим та безпідставним.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила провести судове засідання у її відсутність, проти задоволення заявленого відводу заперечувала, вважала його безпідставним, оскільки суддя ОСОБА_1 дійсно приймала участь у розгляді даної кримінальної справи у 2012 році, але у зв`язку з декретною відпусткою не закінчила її розгляд, вирок по справі, який було скасовано апеляційним судом, ухвалювала суддя ОСОБА_7 .
Суд, розглянувши подані заяви, заслухавши думку прокурора щодо заявлених відводів, дослідивши матеріали справи, давши оцінку законності та обґрунтованості заявлених відводів, прийшов до висновку, що заяви про відвід судді підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків…».
Наявність безсторонності згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», п. 49).
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України", від 28.10.1998р. у справі "Веттштайн проти Швейцарії", тощо)(надалі Європейський суд або Суд) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").
Також, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що згідно з усталеною практикою Суду, у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
У відповідності з нормами ст.54 КПК України в редакції 1960 року суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним
відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого;2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття
справи;
2-2) якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 61-1 цього Кодексу;
3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи;
4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу.
Ч.1 ст.55 КПК України в редакції 1960 року передбачає, що суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в апеляційному чи касаційному порядку, а так само брати участь в новому розгляді справи в суді першої інстанції в разі скасування вироку або ухвали про закриття справи, поставлених з його участю.

Під час розгляду заяв про відвід встановлено наступне.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 14.12.2011 до Роздільнянського районного суду Одеської області з прокуратури Роздільнянського району Одеської області надійшла зазначена кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.289 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності судом особи, яка вперше вчинила дії, передбачені частиною першою цієї статті, та добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки) та передана у провадження судді ОСОБА_1 (Т.1 а.с.162). Попередній розгляд справи був призначений на 12.01.2012 року.
Далі матеріали кримінальної справи містять вже супровідний лист від 27.01.2012 за підписом в.о. прокурора Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_8 , яким начальнику СВ Роздільнянського РВ УМВС України в Одеській області повертається вказана кримінальна справа для організації подальшого розслідування. (т.1 а.с.166).
В ході проведення досудового розслідування змінена кваліфікація складу злочину на ч.3 ст.289 КК України, порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.289 КК України, складений та затверджений обвинувальний акт, яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, кваліфікованого як незаконне заволодіння транспортним засобом, що спричинило майнову шкоду потерпілому у великому розмірі. (Т.1 а.с.168, 178-188).
23.02.2012 кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України знов надійшла до Роздільнянського районного суду Одеської області і розподілена у провадження судді ОСОБА_1 та 02.04.2012 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку виходом судді у декретну відпустку (Т.1 а.с.189, 198).
Таким, чином, хоч матеріали кримінальної справи і не містять даних на підтвердження доводів обвинуваченого та його захисника про неможливість повторної участі судді ОСОБА_1 у розгляді даної кримінальної справи, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні дані про постановлення суддею ОСОБА_1 вироку або ухвали про закриття справи, які в подальшому були скасовані, а твердження сторони захисту про неможливість повторної участі судді у розгляді справи в будь-якому випадку є хибним трактуванням норм ст.55 КК України в редакції 1960 року, але вони не містять даних і на спростовування таких доводів.
За період 2011-2012 років справи двічі перебувала в провадженні судді ОСОБА_1 , поверталась прокурору, було організовано та проведено додаткове розслідування, змінена кваліфікація злочину, що викликало у сторони захисту сумніви в об`єктивності судді та побоювання в тому, що при новому розгляді справи суддя ОСОБА_1 буде перебувати у прямій залежності від оцінки достовірності та достатності доказів, кваліфікації дій обвинуваченого та раніше висловленої своєї позиції з цього приводу.
Приймаючи до уваги, що у сторони захисту по справі виникла недовіра до судді ОСОБА_1 , сумніви щодо неупередженості судді, фактично в своїй заяві ОСОБА_4 звинувачує суддю у вчиненні посадового злочину (зловживання службовим становищем), з метою забезпечення достатніх гарантій та виключення будь-яких сумнівів, можливості безперешкодного та швидкого розгляду кримінальної справи по суті, суд вважає за необхідне заявлені судді відводи задовольнити.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.54 ч.1 п.4 , 56, 57 КПК України в редакції 1960 року , суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяви обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 по кримінальній справі №511/3835/13к за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України задовольнити.

Матеріали кримінальної справи №511/3835/13к за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України передати до канцелярії суду для повторного автоматичного розподілу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1