Справа № 526/218/21
Провадження № 1-кп/526/120/2021

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000566 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та житель АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

30 листопада 2020 року о 16 год. 04 хв. у темний час доби, по вул. Лохвицькій в м. Гадяч, Полтавської області ОСОБА_5 керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «WARTBURG» моделі 1.3 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку від вулиці Дзержинського до вулиці Тельмана, напроти магазину «Все для Вас від Шиловича» по вул. Лохвицькій, 30-В не помітив пішохода ОСОБА_6 , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу, позначеного відповідними знаками та дорожньою розміткою, зліва направо відносно руху автомобіля, не надав йому дорогу та негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та, не впоравшись з керуванням транспортним засобом, допустив наїзд його передньою лівою частиною на потерпілого.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 згідно висновку експерта №203 від 31.12.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому кісток правої гомілки, закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки, забитої рани потиличної ділянки голови, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

За наведених обставин та згідно висновку експерта №29 від 18.01.2021 за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи в умовах заданої події та у даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, виконавши вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху.

Суд визнає винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і кваліфікує його дії як порушення п.18.1 Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно через складні погодні умови не помітив пішохода на переході та не відчув, що травмував його. На лікування надав потерпілому 15 тис. грн.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 30.11.2020 ішов від магазину в напрямку автостанції по пішохідному переходу та був травмований автомобілем під керуванням обвинуваченого, після чого тривалий час знаходився на лікуванні. ОСОБА_5 надав кошти на лікування в сумі 15 тис.грн.

Представник цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, так як фактичні обставини справи ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і при відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства щодо ОСОБА_5 оцінюються як низький.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є необережним, проте тяжким злочином та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, є пенсіонером за віком, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував потерпілому спричинену шкоду та з урахуванням безпосередніх обставин справи і пом`якшуючих обставин вважає можливим призначити покарання в межах санкції статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Враховуючи наведені обставини та позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає можливим встановити іспитовий строк з метою випробування.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин справи надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений для життєвих потреб потребує постійного користування транспортним засобом. За наведених обставин судне вбачає підстав для застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого до ПрАТ СК «Провідна» судом встановлено, що цивільна правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ СК «Провідна», про що свідчить поліс АР /4239892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким ліміт страхової суми на одного потерпілого за заподіяну шкоду життю та здоров`ю становить 260000 грн., заподіяну майну 130000 грн., франшиза 2600 грн.
Відповідно до статей 23, 24, 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ СК «Провідна» має відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на його лікування та моральну шкоду.

Однак при вивченні додатків до позову судом встановлено неможливість визначення остаточної суми матеріальної шкоди, зокрема коштів, потрачених на лікування. Так, до позову додано виписки з історії хвороб з призначеним лікуванням. До позову додані чеки про придбання ліків як призначених для лікування, так і інших, що унеможливлює в рамках розгляду кримінального провадження визначитися з об`ємом лікування, оскільки немає остаточних даних про призначене лікування та даних про придбання ліків за власні кошти потерпілого та за рахунок бюджетних асигнувань лікувального закладу.

Крім цього встановлено, що потерпілий продовжує лікуватися та відповідно витрачати додаткові кошти на лікування.

Відповідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В зв`язку з неможливістю визначитися з конкретною сумою коштів, потрачених на лікування, неможливо визначитися і з розміром моральної шкоди, завданої потерпілому. З урахуванням, що потерпілий продовжує лікування, суд приходить до висновку, що стягнення відповідних сум за позовом у даному кримінальному провадженні може призвести до порушення прав потерпілого в подальшому.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Суд також вважає, що з ОСОБА_5 слід стягти на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

- ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ПрАТ СК «Провідна» про відшкодування витрат на лікування особи та надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину та стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на його пред`явлення в порядку цивільного судочинства.

Стягти з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 653 грн. 80 коп.
Речові докази: автомобіль марки «WARTBURG» моделі 1.3 з реєстраційним номером НОМЕР_1 залишити ОСОБА_5 , 4 пластикові уламки білого кольору та 1 уламок склоомивача знищити (квитанція 129/2020).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1