ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/872/21 Справа № 184/2281/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року було відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ Покровський виправний центр (№79) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .
Як встановлено судом, вироком Новоархангельського райсуду Кіровоградської області від 30 січня 2015 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та засуджена до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 23 серпня 2014 року по 14 квітня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст. 72 ч. 5 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України. Ухвалою Полтавського райсуду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року замінено не відбуту частину покарання - 04 роки 02 місяці 15 днів на обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст. 537 ч. 3 КПК України.
Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 23 серпня 2014 року. До Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» прибула 14 грудня 2018 року із Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», де характеризувалась позитивно, мала два заохочення, стягнень не мала. По прибуттю до установи рішенням комісії була розподілена до господарського обслуговування установи слюсарем-сантехніком. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має чотири заохочення, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Освіта» «Фізкультура та спорт». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до ради колективу засуджених відділення.
Станом на час звернення ДУ «ПВЦ (№79)» із поданням про застосування відносно ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання.
Не відбутий строк покарання станом на 21 січня 2021 року складає 01 рік 09 місяців 15 днів.
З огляду на встановлене, суд враховуючи, що засуджена хоча і характеризується позитивно, має чотири заохочення, стягнень не має, норми виробітку на високому рівні, але не відбутий строк покарання засудженої складає 01 рік 09 місяців 15 днів та є значним, матеріальні збитки засудженою по позову не відшкодовані взагалі, раніше неодноразово судима, а тому дійшов до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому в задоволенні подання слід відмовити.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджена в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що в основу оскаржуваної ухвали судом взято до уваги дані, які не характеризують особу засудженої, а є обставинами, які від неї не залежать. Так, засуджена зазначає, що під час відбування покарання станом на 31 серпня 2018 року із її заробітної плати у відшкодування матеріальної шкоди було відраховано суму в розмірі 4469,80 грн., що спростовує висновки суду першої інстанції про невідшкодування шкоди. Окрім цього, засуджена вказує, що визнаючи свою провину перед потерпілим нею було достроково погашено йому ще 120,00 грн., що далось нелегко, оскільки засуджені мають низькі заробітні плати під час відбування покарання.
Зазначає, що готова до самокерованої правослухняної поведінки, намагалась і продовжує намагатись своє поведінкою, дотриманням вимог режиму відбування покарання, ставленням до праці довести своє виправлення. Відбула 2/3 частини призначеного строку покарання, підтримує зв`язок із матір`ю та малолітнім сином, бере активну участь в житті виправної установи та організації заходів.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджена в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів особової справи засудженої, вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2015 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.
При цьому, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2016 року засудженій зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 23 серпня 2014 року по 14 квітня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою Полтавського райсуду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року замінено не відбуту частину покарання - 04 роки 02 місяці 15 днів на обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст. 537 ч. 3 КПК України.
Також, відповідно до характеристики, засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 23 серпня 2014 року. Не відбутий строк покарання станом на 21 січня 2021 року складає 01 рік 09 місяців 15 днів.
До Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» прибула 14 грудня 2018 року із Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», де характеризувалась позитивно, мала два заохочення, стягнень не мала.
По прибуттю до Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», ОСОБА_7 рішенням комісії була розподілена до господарського обслуговування установи слюсарем-сантехніком. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має чотири заохочення, стягнень не має.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо того, що незважаючи на позитивну характеристику, відсутність стягнень за останнім місцем відбування покарання, дотримання вимог розпорядку, невідбутий строк покарання є досить значним, і зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого засудженою злочину та його характер, а також, наявність ще невідшкодованих матеріальних збитків, ОСОБА_7 не підлягає умовно-достроковому звільненню, так як не довела свого виправлення і того, що в подальшому вона без реальної ізоляції від суспільства готова до самокерованої, слухняної поведінки та соціальної адаптації. Доводи засудженої в апеляційній скарзі про те, що вона поступово за наявності коштів відшкодовує матеріальні збитки, приймає активну участь в житті виправної установи, дотримується розпорядку дня та вимог до відбування покарання, не можуть бути прийняті колегією суддів як достатні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки дотримання всіх вимог адміністрації виправної установи, першочергово, є нормою поведінки усіх засуджених осіб, без виключення і не можуть беззаперечно свідчити про реальне виправлення засудженої ОСОБА_7 .
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4