Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000683 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, заміжньої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням покарання один рік обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

Судом вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. та 10000 грн.- витрат на правову допомогу; на користь потерпілого ОСОБА_8 -10000 грн. моральної шкоди та 5000 грн.- витрат на правову допомогу; на користь держави - 5376,98 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 03 лютого 2020 року близько 14.45 год, керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. У.Самчука зі сторони вул. Грушевського в напрямку вул. Гагаріна, навпроти буд. № 14 в м. Рівне в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, проявила неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, під час повороту ліворуч не надала дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку, та допустила зіткнення з мотоциклом Kawasaki Versys 65C р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 .

У результаті ДТП водій мотоцикла ОСОБА_7 та пасажир ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості з довготривалим розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненому злочині, правильності кваліфікації її дій та призначеного покарання, вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування потерпілим, як цивільним позивачам, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Зазначає, що судом не враховано дій потерпілих, що передували завданню шкоди, глибини їх фізичних та душевних страждань, характеру правопорушення і ступеня її вини, її майнового стану та сплати в добровільному порядку певної суми, як завданої шкоди, що підтверджуються розписками, наявними в матеріалах провадження, а також право потерпілих отримати часткове відшкодування моральної шкоди від страхової компанії.

На думку апелянта, стягнута судом моральна шкода не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а, відтак, вирок суду в цій частині суперечить положенням ст.ст. 370, 374 КПК України і підлягає зміні, як і висновок щодо стягнення витрат на правову допомогу, який зроблений без врахування її майнового стану та співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних ним робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Просить вирок в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу змінити, повністю відмовивши потерпілим у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн. та 10000 грн, а також процесуальних витрат, пов`язаних із залученням адвоката 10000 грн. та 5000 грн. відповідно.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілих ОСОБА_10 , покликаючись на відповідність вироку вимогам закону, просить вирок суду залишити без змін, а скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка під час судового розгляду в суді першої інстанції, не заперечувала проти розміру витрат на правову допомогу адвоката, - без задоволення.

При цьому вказує, що на виконання договорів про надання правової допомоги, укладених між ним та потерпілими, було своєчасно та в необхідному обсязі надано ряд консультацій та проведено процесуальні дії (виїзд, огляд та фотографування місця ДТП ), складено процесуальні документи: цивільні позови для кожного з потерпілих, клопотання про залучення до участі в провадженні, інші клопотання та заяви, які містяться в матеріалах кримінального провадження; участь в судових засіданнях (п`ять судових засідань), участь в допитах потерпілих (дві години), участь в проведенні слідчого експерименту (дві години), ознайомлення з матеріалами справи (дві години) та надання консультацій потерпілим і їх законним представникам, в тому числі, виїзні консультації до лікарні (вісім годин), де знаходилися потерпілі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , думку прокурора, законного представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 щодо залишення вироку без зміни, як законного і обгрунтованого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, а обране покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, що не заперечується в апеляційній скарзі самим апелянтом і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно яких матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також з обставин кримінального провадження та майнового стану обвинуваченої ОСОБА_5 .

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З матеріалів кримінального провадження вбачається ( т. 2 а. с. 130-132, 137-138), що потерпілий ОСОБА_7 у ДТТ отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження перелом правої лонної кістки з переходом на ацетабулярну западину, перелом правої сідничної кістки, перелом поперечного відростка тіла п`ятого поперекового хребця та перелом латеральної маси першого крижового хребця справа, внаслідок чого тривалий час знаходився на лікуванні, переніс дві складні операції, довго не ходив і йому встановлена інвалідність; малолітній ОСОБА_8 середньої тяжкості ушкодження - переломи дистальних відділів обох (велико - та малогомілкових) кісток правої гомілки та перелом 1-ї плюсневої кіски лівої стопи, у зв`язку з чим також знаходився на стаціонарному лікуванні, йому була проведена операція: одномомента репозиція уламків гомілки, що призвело до фізичних і моральних страждань обох потерпілих, котрі значний проміжок часу були позбавлені можливості вести нормальний спосіб життя і спілкуватися з рідними та друзями, одному з яких встановлена інвалідність.

При апеляційному розгляді встановлено, що цивільний позов ОСОБА_7 заявлено на 100000 грн, а ОСОБА_8 на 30000 грн, з яких судом стягнуто відповідно 20000 грн і 10000 грн, що, на переконання колегії суддів, не є надто завищеним відшкодуванням чи не співрозмірним отриманим потерпілими ушкодженнями і стражданням, зважаючи на ряд перенесених операцій та наслідків травм, з чим при апеляційному розгляді погодилася і сама ОСОБА_5 .

Твердження апелянта щодо неврахування судом її майнового стану при визначенні сум відшкодування не є переконливими, оскільки колегія суддів вважає, що зменшивши суму відшкодування зі 100000 грн. до 20000 грн. на користь ОСОБА_7 та з 30000 грн. до 10000 грн. на користь ОСОБА_8 суд першої інстанції повною мірою врахував, як вимоги розумності і справедливості, так і майновий стан обвинуваченої.

Колегією суддів також встановлено, що потерпілими було понесено витрати на лікування, які ОСОБА_5 відшкодувала, та сплачено адвокату ОСОБА_10 , як представнику їхніх інтересів, 10000 та 5000 грн. за надання правової допомоги, до якої віднесено обєктивно необхідний час, витрачений представником на виїзд місця ДТП, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, надання консультацій, складання позовних заяв та участь в судових засіданнях у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідними квитанціями ( т. 1 а. с. 38, 48).

За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського Рівненської області від 06 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)
Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 16.04.2021 року