У Х В А Л А
22.02.2019 Справа №607/10209/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000188 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст.185 КК України, щодо кожного,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор заявив клопотання про вирішення судом питання про продовження терміну дії раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну даному обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт унаслідок зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також тривалістю перебування обвинуваченого під вартою, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, продовживши строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , зважаючи на наступні обставини.

Згідно ст.178 КПК України, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Зважаючи на наведене, враховуючи, як і у попередніх ухвалах про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, також те, що ОСОБА_5 , хоча і будучи особою молодого віку, маючою постійне місце проживання, однак, яка раніше неодноразово була судима за вчинення тяжких злочинів проти власності, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), який на даний час обвинувачується у вчиненні групою осіб значної кількості епізодів тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, за найтяжчі з яких передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, які продовжують своє існування та захисником будь-яких переконливих доказів, які б обґрунтовано свідчили про зменшення ризиків, що зазначені у даній ухвалі судом, не подано.

Аналіз сукупності вищенаведених обставин, дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, як про це клопоче сторона захисту, останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 21 квітня 2019 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, главою 18 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк тримання під вартою даного обвинуваченого до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 21 квітня 2019 року.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1

судді ОСОБА_2
ОСОБА_3