Справа № 199/3277/21
В И Р О К
іменем України
09 червня 2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000133, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ванадзор, Вірменії, громадянина Вірменії, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин:
15 лютого 2021 року, приблизно о 14 год. 35 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував біля будинку № 184 по вул. Петрозаводська у м. Дніпро, де побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прямував попереду нього, розмовляючи по мобільному телефону.
У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, мобільного телефону марки «TECNO СВ7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить малолітньому ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, приблизно о 14 годині 40 хвилин, перебуваючи біля будинку № 184 по вул. Петрозаводська у м. Дніпро, ОСОБА_6 обійшов малолітнього потерпілого ОСОБА_8 з правого боку та, перебуваючи у безпосередній близькості, обличчям до останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для малолітнього ОСОБА_8 та оточуючих, погрожуючи застосувати відносно малолітнього ОСОБА_8 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наказав надати йому мобільний телефон марки «TECNO СВ7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чим подолав волю до опору останнього.
Після чого, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, своєю правою рукою, шляхом ривка, відкрито вирвав з обох рук малолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон марки «TECNO СВ7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, до кінця, ОСОБА_6 , утримуючи при собі мобільний телефон марки «TECNO СВ7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Малолітньому потерпілому ОСОБА_4 (в особі його законного представника ОСОБА_4 ) спричинена матеріальна шкода на загальну суму 1703,33 грн.
За обвинувальним актом зазначені діяння ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
09 червня 2021 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості, яка в підготовчому засіданні надана суду для затвердження.

За змістом угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_6 у порядку ч. 2 ст. 469 КПК України ініціював укладання угоди про визнання винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, надав свідчення щодо обставин відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, шкода завдана інтересам малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , представником якого ОСОБА_4 надала свою письмову згоду на укладання цієї угоди.

Обвинувачений зобов`язаний:

а) беззастережно визнати в повному обсязі у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

б) сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального правопорушення щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду кримінального провадження в суді.

Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта під час проведення судово-товарознавчої експертизи № 608 від 16 лютого 2021 року в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, а саме: CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження за 15 лютого 2021 року, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації не встановлені.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження зазначеної угоди суд виходить з того, що зазначена угода про визнання винуватості відповідає вимогам до змісту таких угод, передбаченим ст. 472 КПК України, зокрема угода містить:

- зазначення її сторін;
- формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- істотні для відповідного кримінального провадження обставини;
- беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення;
- обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце);
- узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення;
- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;
- наслідки невиконання угоди.
Суду надана письмова згода від законного представника потерпілого ОСОБА_4 на укладення зазначеної угоди, підтверджена нею в судовому засіданні.

Судом при опитуванні в підготовчому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину у межах висунутого йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, встановлено, що останній розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

3) характер обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом в підготовчому засіданні встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд враховує приписи ч. 2 ст. 75 КК України, за якими суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Умови угоди про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням ґрунтуються на приписах ст. 75 КК України та підтверджених матеріалами кримінального провадження фактичних обставинах, які доводять можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

За наведених обставин, з урахуванням думки обвинуваченого, його захисника, потерпілої та прокурора, які підтримують укладення угоди про визнання винуватості та просять її затвердити, слід затвердити укладену між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою згідно вимог ч. 1 ст. 377 КПК України підлягає заміні на особисте зобов`язання.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 468 - 475 КПК України,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 червня 2021 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 замінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти негайно, з покладенням на нього обов`язків протягом строку дії запобіжного заходу не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання, зобов`язавши ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень.

Речовий докази - диск для лазерних систем зчитування з записом із камер відеоспостереження, залишити матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;

шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

09.06.2021