Провадження №1-кп/523/741/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, так як закінчується строк тримання під вартою, а ризики не змінилися.

Захисники обвинувачених в судовому засіданні заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила суд змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачені підтримали думку свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, а зі ст. 178 цього Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності визначені цією нормою закону обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ст. 177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого; його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

Пункт 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлює, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на зобов`язань, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наведені обставини у контексті Конституційних та Конвенційних принципів поваги до особистої свободи людини, з огляду на не встановлення й не доведення прокурором в судовому засіданні наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою конкретної особи, їх обґрунтованості та достатності, уявляє собою порушення вимог п. 4 ст. 5 Конвенції, а також унеможливлюють за відсутності належного письмового клопотання сторони обвинувачення суду дійти висновку про наявність підстав для продовження такого запобіжного заходу.

На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, таким чином суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання захисника та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України, а також приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики щодо запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне продовжити на час судового розгляду цього кримінального провадження вищезазначеній особі у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» в Одеській області на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 202 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Продовжити на час судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.09.2020 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі - 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян, тобто 160560 гривень.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
-прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;
-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.
-докласти зусиль до пошуку роботи.
Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, задовольнити.

Змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, строком на два місяці, тобто до 24.09.2020 року і звільнити з-під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

2. Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

3. Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 будь-яким способом спілкуватись з іншим обвинувачуваним, потерпілими та свідками по цьому кримінальному провадженню.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала не підлягає оскарженню, в частині зміни запобіжного заходу.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1