КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/3141/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи за скаргою, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, у частині 1 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Крім того, відповідно до вимог частини другої цієї статті, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ст. ст. 75, 77, 80, 81, 83 КПК України, які регламентують питання підстав для відводу слідчого, прокурора, порядок вирішення заяви про їх відводи, наслідки їх відводу, можливість оскарження апеляційним порядком ухвали слідчого судді про відвід слідчого, прокурора, також не передбачена.
Що стосується посилання прокурора, як на можливість оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року, на рішення Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі №751/3558/17, від 29.05.2018 у справі №635/2154/17, від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к, від 23.05.2018 у справі №237/1459/17, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до правових позицій Верховного Суду України (постанова від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17), Великої Палати Верховного Суду (постанова від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанова від 23 травня 2018 року № 237/1459/17) щодо обов`язку апеляційних судів відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами. Лише в такому випадку право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
В усіх інших випадках діє лише норма, передбачена ст. 309 КПК України, інакше це буде суперечити принципу правової визначеності, щодо передбачуваності застосування певних правових норм, який є складовою права на справедливий суд, передбаченого п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини.
Крім того, в своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.
Відтак, постановлена слідчим суддею оскаржувана ухвала передбачена положеннями чинного КПК України як рішення слідчого судді за результатами розгляду заяви про відвід, а тому, положення щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, в тому числі викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2018 року по справі №243/6674/17-к, у даному випадку не застосовуються.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що ухвала слідчого судді за наслідками розгляду скарги про неповернення тимчасово вилученого майна не входить до переліку ухвал слідчого суді, які, згідно вимог КПК України, можна оскаржити в апеляційному порядку, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року.
Керуючись ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_2