ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/627/21 Справа № 199/5321/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000912 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, учасника АТО, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Зараховано в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 час його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 18.06.2020 року по 13.08.2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, - задоволено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 13 110 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 150 000 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 150 000 гривень.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 23:30 годині 17.06.2020 року, ОСОБА_7 перебував разом із ОСОБА_11 в спальній кімнаті на другому поверсі будинку Центру соціальної реінтеграції та адаптації «В свободі», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків стався конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_7 , перебуваючи за спиною ОСОБА_11 , правою рукою обхопив шию останнього та, застосовуючи фізичну силу, почав стискати її, чим позбавив ОСОБА_11 можливості на певний час дихати.
Від браку кисню ОСОБА_11 почав втрачати свідомість. В цей час ОСОБА_7 , відчувши, що ОСОБА_11 не тримається на ногах, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинених ним дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, якщо би діяв з більшою обачністю, звільнив шию ОСОБА_11 від захвату, в результаті чого ОСОБА_11 впав з висоти власного зросту на підлогу лівим боком та вдарився головою об підлогу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на шиї посередині та більш зліва, перелом-вивих лівого великого рога під`язичної кістки, що має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, у вигляді крововиливів у м`які покриви голови та під апоневроз у тім`яній ділянці ліворуч, крововиливи у скроневі м`язи, субдуральний крововилив у тім`яній ділянці посередині більше зліва, субарахноїдальні крововиливи в область заднього рогу та в тім`яній ділянці більше зліва, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

18.06.2020 ОСОБА_11 було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради, де ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:30 годині останній помер від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком набряку та набухання головного мозку.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вказаний вирокзмінити. Застосувати до засудженого ОСОБА_7 положення ст. ст. 75, 76 ч. 1, п. 2 КК України, на підставі яких звільнити останнього від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначене судом першої інстанції - з випробуванням, термін випробування встановити на 3 роки. Зобов`язати засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

В решті вирок просить залишити без змін.

Апелянт зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, в м. Дніпрі має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій (АТО), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На вказану апеляційну скаргу, потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін.
Вважає, що судом першої інстанції було належно досліджено докази в даному кримінальному провадженні та вірно призначено обвинуваченому покарання саме у вигляді реального позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку потерпілого, який категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 119КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо призначення останньому більш м`якого покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, колегія суддів зазначає.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, є учасником бойових дій, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

В апеляційному суді потерпілий зауважив, що ОСОБА_7 в результаті скоєного, позбави життя його рідного сина, на якого він покладав всі свої подальші надії та сподівання. Крім цього, прокурор пояснила, що ОСОБА_7 перебуває під вартою у зв`язку з підозрою у скоєнні тяжкого злочину.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого виду покарання або застосування ст. 75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Не впливає на правильність висновків суду щодо призначеного покарання, з врахуванням наведеного вище, і той факт, що на утриманні ОСОБА_7 знаходиться малолітня дитина.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4