Справа № 520/9426/14-к
Провадження № 1/947/28/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2021 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 8 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтень Ширяївського району Одеської області, громадянина України, азербайджанця, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2014 року за ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію », обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України

ВСТАНОВИВ:

03.02.2010 року приблизно о 15:30 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою, під приводом подальшої здачі в оренду, незаконно заволодів транспортним засобом, що належав ОСОБА_6 автомобілем «Тойота Камрі» д / н НОМЕР_1 , заподіявши потерпілій шкоди у великому розмірі на суму 160 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачений ч.3 ст.289 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, що заподіяло великої матеріальної шкоди.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України визнав частково і показав, що з 2003 по 2008 роки він працював охоронцем на промринку «7-й КМ» У 2010 році він зареєструвався суб`єктом підприємницької діяльності і самостійно став займатися прокатом автомобілів, клієнтів на оренду автомобілів він шукав через різні оголошення, в тому числі і через мережу Інтернет. Приблизно в 2007-2008 роках він познайомився з ОСОБА_7 , у них склалися товариські стосунки, будь-якої спільної діяльності з ОСОБА_7 не було. На початку лютого 2010 року він в черговий раз зустрівся з ОСОБА_7 і в ході спілкування той розповів, що у нього є автомобіль «Тойота Камрі», точніше автомобіль оформлений на дружину, і він хоче здати автомобіль в оренду. Він відповів, що зможе взяти автомобіль і віддати в оренду. За це він зобов`язався платити щомісячну орендну плату в розмірі 1000 доларів США. ОСОБА_7 підійшли ці умови, і вони домовилися. 13.02.2010 року він приїхав додому до ОСОБА_7 , де у нього в квартирі обговорили умови оренди автомобіля, після чого він вийшов з ОСОБА_7 в гараж, де знаходився автомобіль і написав розписку про отримання автомобіля. Взявши у ОСОБА_7 автомобіль, він став здавати його в оренду іншим особам. Після цього ОСОБА_7 сам особисто щомісяця приходив до нього в офіс, за адресою: АДРЕСА_4 , де він віддавав йому оплату за оренду автомобіля у розмірі 1000 доларів США. Яких-небудь розписок, про те, що він віддавав ОСОБА_7 орендну плату за автомобіль, він не брав. У ситуаціях, коли одні орендарі повертали автомобіль і поки він підшукував інших орендарів, то автомобіль знаходився у нього. Бували такі випадки, коли ОСОБА_7 приходив до нього в офіс за орендною платою і бачив автомобіль. Також бували моменти, коли орендну плату він передавав ОСОБА_8 через своїх знайомих, які особисто відносили гроші. В кінці вересня 2011р. у нього склалися важке матеріальне становище і тільки з того моменту він перестав платити орендну плату за автомобіль, деякий час він віддавав оплату через своїх знайомих по частинах. В кінці грудня 2011р. він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , приїхав додому ОСОБА_8 , щоб повернути автомобіль. Вісінгіріева вдома не було, була його дружина ОСОБА_10 , якій він віддав автомобіль, разом з ключами від запалювання і технічним паспортом на автомобіль. Також він віддав частину орендної плати в розмірі 100 доларів США, решту суми сказав, що привезе пізніше. Винним він себе визнає лише в тому, що не розплатився повністю за орендну плату. А автомобіль повернув власнику - ОСОБА_6 . Просив ухвалити виправдувальний вирок.

Разом з тим, вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.289 КК України повністю підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_10 допитана в судовому засіданні показала, що у вересні 2008 року вона придбала автомобіль «Тойота Камрі» д / н НОМЕР_1 , сірого кольору, автомобіль вона придбала в кредит терміном на 5 років. Її чоловік з 2002 по 2008 роки працював реалізатором на промринку «7-й КМ», де і познайомився з ОСОБА_4 , який на той момент працював там же охоронцем. У чоловіка з ОСОБА_4 склалися дружні стосунки, кілька разів також бачилася з ОСОБА_4 . Приблизно в 2007 році ОСОБА_4 став займатися підприємницькою діяльністю, а саме-прокатом автомобілів. У 2010 році у них склалося скрутне матеріальне становище і в зв`язку з цим вони вирішили здавати автомобіль в оренду-прокат. В одній із зустрічей її чоловіка з ОСОБА_11 , чоловік поскаржився на матеріальне становище, на що ОСОБА_11 запропонував взяти на прокат їх автомобіль. Вони з чоловіком порадилися і вирішили здати автомобіль в оренду. За це ОСОБА_11 обіцяв їм платити щомісяця 1000 доларів США. Крім того ОСОБА_11 сказав що, по першому вимогу він автомобіль поверне їм. 23.02.2010 році на ОСОБА_11 приїхав до її будинку, де вона віддала автомобіль, він в свою чергу написав розписку про отримання у неї автомобіля. Розписка ні ким не завірена була. В автомобілі її чоловік ОСОБА_8 , віддав ОСОБА_11 ключі і технічний паспорт на автомобіль. Після того як вона віддала ОСОБА_11 автомобіль, то щомісячну плату той плата не 1000 доларів США, як вони домовлялися, а по 100, 200 доларів США, мотивуючи тим, що у нього погано йдуть справи. Гроші ОСОБА_11 передавав через сторонніх осіб. У червні ОСОБА_11 приїжджав до них на вказаному автомобілі, показавши, що з автомобілем все в порядку. Крім того ОСОБА_11 сказав, що поїде на СТО щоб зробити діагностику автомобіля і після цього поверне його. Однак ОСОБА_11 так і не приїхав, а машину не повернув. На дзвінки не реагував, телефон не брав, або він був відключений. Після червня 2010 року. ОСОБА_11 кілька разів передавав через сторонніх людей гроші в розмірі 100 доларів США. Останній раз гроші ОСОБА_11 передав на початку грудня 2011р. Після цього ОСОБА_11 не дзвонив, грошей не передавав. Де й у чиїх руках по теперішній час автомобіль невідомо. Вартість автомобіля з урахуванням зносу 160000 гривень на 2011 рік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що у вересні 2008р. його дружина придбала автомобіль «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, автомобіль вони придбали в кредит терміном на 5 років. Він з 2002 по 2008 роки працював реалізатором на промринку «7-й КМ», де познайомився з ОСОБА_4 , який на той момент працював охоронцем. У нього з ОСОБА_11 склалися приятельські стосунки. Приблизно в 2007 р ОСОБА_11 став займатися підприємницькою діяльністю - прокатом автомобілів. У 2010 році у них в сім`ї склалося скрутне матеріальне становище і вони вирішили здавати автомобіль в оренду. В одну з його зустрічей з ОСОБА_4 він поскаржився на тяжке матеріальне становище, на що ОСОБА_4 запропонував взяти їх автомобіль в оренду. Вони з дружиною порадилися і вирішили здати ОСОБА_11 автомобіль на прокат, а за це по домовленості ОСОБА_4 повинен був платити щомісяця 1000 доларів США. Крім того ОСОБА_11 пообіцяв, що на першу вимогу автомобіль поверне.

03.02.2010 р Вони віддали ОСОБА_11 автомобіль, той в свою чергу написав розписку про отримання автомобіля. Це було біля їхнього будинку. З автомобілем вони віддали ОСОБА_11 ключ від автомобіля і технічний паспорт на автомобіль.

Однак після того як вони віддали ОСОБА_11 автомобіль, то щомісячну плату той платив 100 або 200 доларів США, а не обумовлену суму в 1000 доларів США. мотивуючи тим, що погано йдуть справи. Крім того, гроші ОСОБА_11 передавав через сторонніх осіб.

У червні 2010р. ОСОБА_11 приїжджав до них на автомобілі, показавши, що з автомобілем все в порядку. Крім того ОСОБА_11 сказав, що їде на СТО, зробити діагностику автомобіля і після цього поверне його. Однак, ОСОБА_11 так і не приїхав і автомобіль не повернув. На постійні дзвінки не реагував, або телефон був відключений. Останній раз ОСОБА_11 гроші передав йому на початку грудня 2011р. Після цього ОСОБА_11 не дзвонив, автомобіль не повернув, грошей не передавав. Де знаходиться по теперішній час автомобіль йому невідомо.

Протоколом очної ставки проведеної між ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 в ході якої потерпіла ОСОБА_6 підтвердила дані нею свідчення а.с. 34-36.

Протоколом очної ставки проведеної між ОСОБА_12 і ОСОБА_4 в ході якої свідок ОСОБА_7 підтвердив раніше дані ним свідчення ОСОБА_13 , д 37-39.

Висновком авто товарознавчої експертизи середньої вартості автомобіля № 20-4419 від 20.07.2020 року, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля марки «Тойота Камрі», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на 03.02.2020 року складає 173 689 гривень.

Згідно зібраних в матеріалах кримінальної справи характеристики щодо ОСОБА_4 характеризується посередньо. А.с. 62-70

Суд критично відноситься до показів підсудного ОСОБА_4 , про те, що він повернув вищезазначений транспортний засіб чоловіку потерпілої у грудні 2011 року, оскільки це спростовується довідкою Державної фіскальної служби України від 05.05.2017 року, відповідно до якої вказаний транспортний засіб перетнув державний кордон України 30 травня 2011 року та не повертвся.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши свідчення обвинуваченого, потерпілої та свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом, що заподіяло великої матеріальної шкоди - доведена в повному обсязі.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України не виявлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не виявлено.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального злочину, тяжкість скоєного, посередню характеристику, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, в зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, без конфіскації майна.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом, суд вважає таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, так як вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовані і підтверджені документально.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України (в редакції 1960 року), суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2014 року більш суворим покаранням за цим вироком суду призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Зарахувати ОСОБА_4 в термін відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк попереднього ув`язнення з 22.02.2012 року по 30.12.2013 року та з 04.12.2014 року по 02.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК у редакції закону «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом терміну попереднього ув`язнення в строк покарання »від 26.11.2015 року №838-VIII.

Зарахувати ОСОБА_4 в термін відбування покарання за цим вироком суду у вигляді позбавлення волі строк відбування покарання за вироком від 29.05.2014 року Апеляційного суду Одеської області з 29.05.2014 року по 24.06.2014 року.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання за цим вироком суду.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошову кошти в сумі 435 000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення експертного дослідження в сумі 3 922, 56 гривень.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що міститься під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1