Житомирський апеляційний суд
Справа №283/124/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.399 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №283/124/20 за клопотанням заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Малинського районного суду Житомирської області від 15.03.2021 року відносно ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 15.03.2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі,
- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.
Згідно ч.1 ст.76 КК України встановлено ОСОБА_8 наступні обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 4396 грн 28 коп.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Не погоджуючись із вказаним вироком, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу разом із клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку Малинського районного суду Житомирської області від 15.03.2021 року. Своє клопотання мотивує тим, що прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 на даний час не призначений на посаду прокурора окружної прокуратури, а тому з дня оголошення вироку не може виконувати функції прокурора, у тому числі оскаржувати вирок. Вказує, що копія даного вироку не була направлена в обласну прокуратуру, що унеможливило своєчасно оскаржити вирок на підставі на підставі ч.4 ст.36 КПК України. Крім того, зазначає що про оскаржуваний вирок стало відомо лише 23.04.2021 року у ході вивчення Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити клопотання прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені прокурором в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п.8 ч.2 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ст.21 КПК України визначено таку засаду кримінального провадження як доступ до правосуддя, яка полягає відповідно до частини першої зазначеної статті у тому, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

В той же час, згідно ч.2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Отже, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. У свою чергу право на оскарження судового рішення також обмежене встановленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів принципу правової визначеності.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирішуючи питання про поновлення строку та визнання поважності причин пропуску на апеляційне оскарження вироку Малинського районного суду Житомирської області від 15.03.2021 року, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дискреційні повноваження суду.

Так, у п.41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський Суд зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення (принцип res judicata).

Як вбачається з матеріалів провадження, вирок місцевого суду проголошено 15 березня 2021 року. Однак, апеляційна скарга заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в порушення вимог ч.2 ст.395 КПК України, на оскаржуваний вирок подана 23 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Так, згідно ст. 366 КПК України після останнього слова обвинуваченого суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім в залі судового засідання.

При цьому, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні (ч.6,7 ст. 376 КПК).

Вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

Вирок Малинського районного суду проголошено 15 березня 2021 року за відсутності учасників провадження, які були належним чином повідомлені в попередньому судовому засіданні про дату та час проголошення вироку, що підтверджується журналом судового засідання від 12.03.2021 року та аудіозаписом цього судового засідання, який міститься на технічному носієві фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції (а.173).

На виконання вимог ч.7 ст.376 КПК України копія вироку щодо ОСОБА_8 була направлена судом першої інстанції в Малинський відділ Коростенської окружної прокуратури в день проголошення, що підтверджується відповідним супровідним листом (а.178).

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень вказаний вирок був оприлюднений 17.03.2021 року.

Згідно з параграфом 2 глави 3 розділу 1 та п.19 ч.1 ст.3 КПК України прокурор є суб`єктом кримінального процесу зі сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Відповідно до постанови заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури від 01 листопада 2019 року, яка міститься у матеріалах провадження, прокурор ОСОБА_9 був призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000661 від 01.11.2019 року. Прокурори ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у даному провадженні також були визначені у групі прокурорів для здійснення процесуального керівництва (а. 9).

Згідно довідки начальника відділу кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури ОСОБА_14 , долученої в ході апеляційного розгляду, прокурор Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 у зв`язку з не завершенням атестації не переведений до жодної з окружних прокуратур Житомирської області, які були утворені з 15 березня 2021 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Малинського районного суду, апеляційний суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к), згідно з яким група прокурорів у кримінальному провадженні діє як єдиний процесуальний суб`єкт - прокурор. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що всі прокурори, визначені у групі прокурорів для здійснення процесуального керівництва (за винятком старшого прокурора, на якого, крім іншого, покладається додаткове повноваження з керівництва діями інших прокурорів групи), є взаємозамінні та рівнозначні між собою в межах визначеного кримінального провадження. Протилежне розуміння нівелювало б саму мету створення такої групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Повноваження прокурора (в тому числі того, який входить у групу прокурорів) в межах конкретного кримінального провадження не припиняються і жодною нормою кримінального процесуального закону України не звужуються. Це випливає з самого визначення державного обвинувачення, яке міститься у пункті 3 частини першої статті 3 КПК України і полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Це право також підтверджується частиною шостою статті 393 та частиною шостою статті 425 КПК України, за якою апеляційну та касаційну скарги має право подати прокурор без конкретизації того, що це має бути саме той прокурор, який брав участь у судових засіданнях на попередніх інстанціях.

Крім того, апеляційний суд враховує пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка в суді апеляційної інстанції пояснила, що прокурор Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_12 (яка визначена у групі прокурорів для здійснення процесуального керівництва), була обізнала протягом строку на апеляційне оскарження про наслідки розгляду справи, однак своєчасно не повідомила Житомирську окружну прокуратуру, у зв`язку з чим щодо неї проводиться службова перевірка згідно наказу прокурора Житомирської окружної прокуратури №283-к від 29.04.2021 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що сторона обвинувачення була поінформована про дату та час оголошення судового рішення та своєчасно була ознайомлена з його змістом.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ч.4 ст.36 КПК України, на яку посилається прокурор в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, врегульовано повноваження прокурорів вищого рівня. Ця норма не свідчить про те, що іншими прокурорами, які можуть подавати такі скарги, окрім старшого прокурора групи прокурорів, який безпосередньо підтримував державне обвинувачення у суді першої інстанції, є виключно прокурори вищого рівня. Основний акцент у тлумаченні аналізованої норми стосується можливості подачі скарг визначеними прокурорами вищого рівня незалежно від того, чи брали саме вони участь у судовому провадженні.

Несвоєчасне повідомлення прокурором ОСОБА_12 , прокурора вищого рівня, належить до питань внутрішньої організації діяльності прокуратури, а тому не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду та не може бути підставою для його поновлення.

Посилання прокурора, яка подала апеляційну скаргу на те, що суд копію даного вироку не направив в обласну прокуратуру є безпідставними, оскільки такого обов`язку суду кримінально-процесуальний закон не містить.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів на спростування висновків апеляційного суду щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, клопотання прокурора не містить.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження є необґрунтованим, не обумовлено об`єктивними причинами, а тому підстав для його задоволення немає.

Керуючись ст. 117, 399 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
У поновленні строку на подачу апеляційної скарги заступнику керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 15.03.2021 відносно ОСОБА_8 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути заступнику керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді :