Справа № 572/1262/21
Провадження № 1-кп/572/318/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 по обвинуваченню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бережниця Дубровицького району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , тимчасово безробітний, громадянин України, в силу вимог ст.89 КК України несудимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в кінці лютого 2021 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи про наявність металевих запчастин від вантажних автомобілів, неподалік приміщення станції технічного обслуговування, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , за допомогою власного автомобіля марки «BMW-525» д.н.з. НОМЕР_1 прибув до станції технічного обслуговування за вказаною адресою. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно о 19 год, перебуваючи на належній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 території СТО, що за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не слідкує, разом із ОСОБА_7 , якого переконав у правомірності дій, таємно викрав належні на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 чотири супорти, які можуть встановлюватись на автомобіль «Renault TRUCK 440 DXI 2006 року випуску» або на автомобіль марки «Volvo Truck FH 2007 року випуску» вартістю 14 428 грн. 00 коп., та чотири супорти, які можуть встановлюватись на напівпричіп марки «KRONE 2006 року випуску» вартістю 30 000 грн. 00 коп., які в подальшому завантажив до автомобіля марки «BMW- 525» д.н.з. НОМЕР_1 та вивіз їх з території СТО, тобто умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чуже майно та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 44 428 грн. 00 коп.

27 березня 2021 року ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи про наявність металевих запчастин від вантажних автомобілів, неподалік приміщення станції технічного обслуговування, що розташована за адресою м. Сарни вул. Бєлгородська, 27, Рівненської області, за допомогою власного автомобіля марки «BMW-525» д.н.з. НОМЕР_1 повторно прибув до станції технічного обслуговування. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно о 19 год., перебуваючи на належній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 території СТО, що за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не слідкує, разом із ОСОБА_7 , якого переконав у правомірності дій, повторно, таємно викрав належні на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дві ступиці з диском, які можуть встановлюватись на автомобіль «Renault TRUCK 440 DXI 2006 року випуску» або на автомобіль марки «Volvo Truck FH 2007 року випуску» вартістю 18 998 грн. 00 коп., дві ступиці, які можуть встановлюватись на напівпричіп марки «KRONE 2006 року випуску» вісі DAF» 18 000 грн. 00 коп., дві цапфи, які можуть встановлюватись на автомобіль «Renault TRUCK 440 DXI 2006 року випуску» або на автомобіль марки «Volvo Truck FH 2007 року випуску» вартістю 9713 грн. 34 коп., які в подальшому завантажив до автомобіля марки «BMW-525» д.н.з. НОМЕР_1 та вивіз їх з території СТО, тобто умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чуже майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнової шкоди в загальній сумі 46 711 грн. 34 коп.

28 березня 2021 року ОСОБА_3 , повторно, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи про наявність металевих запчастин від вантажних автомобілів, неподалік приміщення станції технічного обслуговування, що розташована за адресою м. Сарни вул. Бєлгородська, 27, Рівненської області, за допомогою автомобіля марки «BMW-525» д.н.з. НОМЕР_1 прибув до станції технічного обслуговування. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно о 19 год., перебуваючи на належній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 території СТО, що за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не слідкує, разом із ОСОБА_7 , якого переконав у правомірності дій, розпочав дії, спрямовані на таємне заволодіння належними на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме дві напіресори, які можуть встановлюватись на напівпричіп марки «SCHMITZ 1999 року випуску» вартістю 5122 грн. 00 коп.,

Однак, під час заволодіння вказаним майном дії ОСОБА_3 був викритий охоронцем ОСОБА_8 , який вимагав повернути викрадене майно. ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії помічені сторонньою особою, набули відкритого характеру та зазначена особа розуміє незаконність його дій, не реагуючи на вимоги охоронця зупинитись, утримуючи при собі раніше викрадене майно, продовжив дії направлені на заволодіння майном, та за допомогою автомобіля марки «BMW-525» д.н.з. НОМЕР_1 , покинув територію СТО, що за адресою м.Сарни вул. Бєлгородська, 2", чим відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на загальну суму 5122 грн. 00 коп.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України відповідно.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, надав послідовні показання, які узгоджуються з обвинувальним актом, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Обвинувачений є особою молодого віку, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, на обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, згідно положень ст.89 КК України несудимий, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Виходячи з такого, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст.186 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено,

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

За ч. 1 ст.185 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

За ч. 2 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

За ч.2 ст. 186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить іншого кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: дві ступиці з гальмівним диском, дві цапфи та дві напівресори повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 600 (шістсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівнен¬ської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя