Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2258/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000056 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лугини, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 389 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, ОСОБА_6 , будучи засудженим 03.06.2020 р. вироком Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, на шлях виправлення та перевиховання не став.

Так, 16.07.2020 р. працівниками Коростишівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській обл. ОСОБА_6 було поставлено на облік, як особу засуджену до кримінального покарання у виді громадських робіт.

Після чого, 11.08.2020 р. ОСОБА_6 роз`яснено порядок і умови відбування покарання та направлено останнього для його відбування до КП «Коростишівський комунальник» м. Коростишів, Житомирської обл.

Разом з тим, ОСОБА_6 було письмово попередженим про те, що згідно вимог ст.ст. 37, 40 КВК України, у разі ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, порушення порядку та умов його відбування він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Згідно наказу №144 від 12.08.2020 р. в.о. директора КП «Коростишівський комунальник» м. Коростишів, Житомирської обл. ОСОБА_10 , ОСОБА_6 було прийнято до відбування покарання, призначеного вироком суду, у виді 80 годин громадських робіт, з 12.08.2020 р., було встановлено чотиригодинний робочий день з 09 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. по благоустрою міста відповідно до графіку виходу на роботу.

В подальшому, ОСОБА_6 як особа, засуджена до відбування покарання у виді громадських робіт, умисно, шляхом нез`явлення без поважних причин для виконання громадських робіт до КП «Коростишівський комунальник» м. Коростишів, Житомирської обл., не виконав покладеного на нього обов`язку виконувати суспільно-корисні роботи у виді благоустрою міста відповідно до наказу №144 від 12.08.2020 р. в.о. директора КП «Коростишівський комунальник» м. Коростишів, Житомирської обл. ОСОБА_10 , що підтверджується актом перевірки судового рішення, табелями, графіками виходу на роботу, відомостями кількості відпрацьованих годин засудженого ОСОБА_6 , і таким чином ухилився від відбування громадських робіт протягом визначеного йому строку.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Вказує, що суд не врахував, те, що ОСОБА_6 , будучи засудженим 03.06.2020 р. вироком Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік, суд не врахував цих обставин, а тому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення м`якого покарання.

Також, зазначає, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_11 вчинив не відбувши покарання за вироком Коростишівського районного суду від 03.06.2020 р. у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, а тому остаточне покарання підлягає призначенню за правилами ст. 71 КК України, а саме шляхом часткового приєднання покарання за вказаним вироком суду та застосуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, згідно якої одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, отже 80 (вісімдесят) годин громадських робіт складає 10 (десять) днів арешту.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростишівського районного суду від 03.06.2020 р. визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 2 (два) місяці 10 (десять) днів арешту. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність та про м`якість призначеного покарання.

Відповідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно до роз`яснень викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, не відбувши покарання за вироком Коростишівського районного суду від 03.06.2020 р. у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, а тому суд зобов`язаний був призначити йому покарання за сукупністю вироків, з врахуванням невідбутого покарання за вказаним вироком суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст.ст. 71, 72 та ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України, за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, апеляційний суд враховує встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про його особу, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює та критичне відношення до скоєного, вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком від 03 червня 2020 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростишівського районного суду від 03.06.2020 р. визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 2 (два) місяці 4 (чотири) дні арешту.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: