Ухвала
іменем України

17 червня 2021 року
м. Київ
справа № 753/12989/19
провадження № 51-2950ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 .

Встановлені обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 8 листопада 2019 року

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено виконання обов`язків, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 березня 2021 року залишив без задоволення апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 ,

а зазначений вирок районного суду щодо ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду з підстав неправильного застосування цим судом закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Усупереч наведеним положенням закону прокурор у касаційній скарзі, не навів обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до

ст. 413 КПК, на яку посилається, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду з огляду на положення статей 370, 372, 404 та 419 КПК, а також ч. 2 ст. 185 і ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень

ст. 75 КК прокурор у касаційній скарзі не навів пояснень, яким чином відбулося таке застосування при залишенні без зміни вироку суду першої інстанції.
Прокурор у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду, зокрема, щодо оцінки та врахування пост кримінальної поведінки засудженого протягом тривалого періоду часу.
Прокурор у касаційній скарзі не навів доводів щодо послідовності позиції сторони обвинувачення з приводу застосування положень ст. 75 КК як під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції, так і під час розгляду цього кримінального провадження в апеляційному суді.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду

від 11 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3