1-кп/588/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000164 від 09.02.2016 з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, освіта базова вища, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До суду 12.05.2016 надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.365 КК України.
21.04.2021 до суду надійшов обвинувальний акт про зміну обвинувачення (в порядку ст.338 КПК України) від 26.02.2021, погоджений заступником керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що близько 14 год. 30 хв. у вихідний день 07 лютого 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління процесуального керівництва та розслідування кримінальних проваджень слідчими прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належному його батькові ОСОБА_9 легковому автомобілі «Меrcedes-Веnz Е320» державний номер НОМЕР_1 разом із пасажиркою - мешканкою м. Ромни ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах, виїхали у власних справах з м. Сєвєродонецьк Луганської області в напрямку до м. Ромни Сумської області.

В подальшому, у вечірній час 07.02.2016 рухаючись зазначеним маршрутом від м. Харків через міста Охтирка та Тростянець Сумської області в напрямку до м. Суми, ОСОБА_8 на вказаному легковому автомобілі «Меrcedes-Веnz Е320» державний номер НОМЕР_1 разом із пасажиркою ОСОБА_10 проїжджали через село Боромля Тростянецького району, а саме по вулиці Леніна у вказаному селі, яка одночасно є ділянкою автодороги Харків-Охтирка-Тростянець-Суми.

Так, проїжджаючи близько 21 год. 30 хв. 07.02.2016 по зазначеному населеному пункту, а саме неподалік від перехрестя вулиці Леніна та вулиці Швецова в с. Боромля Тростянецького району, перед керованим ОСОБА_8 автомобілем «Меrcedes-Вепz Е320» державний номер НОМЕР_1 на автодорогу раптово вибігла домашня собака, яка належить невстановленій дівчині з числа мешканців с. Боромля Тростянецького району, швидко рухаючись при цьому в напрямку руху справа-наліво перед передньою частиною вказаного автомобіля.

У зв`язку з цим ОСОБА_8 , маючи на меті не допустити зіткнення із цією домашньою твариною (собакою) та її подальшого травмування, застосував екстрене гальмування аж до повної зупинки транспортного засобу, із одночасною різкою зміною напрямку руху автомобіля вліво відносно напрямку свого руху, пересікши таким чином смугу зустрічного руху автодороги та виїхавши і зупинившись таким чином на протилежному узбіччі цієї вулиці, відповідно напроти комплексу, що складається із продуктового магазину, аптеки та магазину побутових товарів по АДРЕСА_2 , через дорогу від цього комплексу магазинів.

Зупинившись таким чином, вийшовши із зазначеного керованого ним автомобіля та ввімкнувши сигнал «аварійної зупинки автомобіля» ОСОБА_8 оглянув автомобіль на предмет наявності на ньому пошкоджень, а також перейшов на протилежний від місця зупинки автомобіля бік вулиці Леніна, підійшовши, таким чином, безпосередньо до тротуару напроти входу до приміщення продуктового магазину «Спокуса», розташованого у цегляній будівлі по вул. Леніна, 3, в с. Боромля Тростянецького району, і побачив у вказаному місці біля магазину двох невстановлених у ході досудового розслідування дівчат, біля яких лежала собака середніх розмірів світлого кольору, породи схожої на «лайку», у якої візуально була пошкоджена передня лапа.

При цьому, одна з цих присутніх на вказаному місці дівчат повідомила ОСОБА_8 , що вказана собака належить їй і що ця собака досить часто кидається на автомобілі, що проїжджають повз неї на автодорозі, і крім того, повідомила, що нічого страшного із цією собакою не сталося.

У цей же час, ОСОБА_8 , маючи бажання усе-ж-таки якимось чином допомогти травмованій керованим його автомобілем тварині, став телефонувати з належного йому мобільного телефону своїм знайомим, які, як йому було відомо, народилися або проживали на території Тростянецького району, з метою з`ясувати, чи є у с. Боромля Тростянецького району ветеринар та доставити травмовану собаку до ветеринарного лікаря, який би міг надати їй кваліфіковану допомогу.

В подальшому, у точно не встановлений у ході досудового розслідування час між 21 год. 30 хв. та 22 год. 07.02.2016 до вищезазначеного магазину «Спокуса», розташованого по вул. Леніна, 3, з боку вул. Швецова у цьому ж с. Боромля Тростянецького району, на автомобілі ВАЗ-21099, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 під`їхав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в компанії із раніше знайомими йому мешканцями с. Боромля Тростянецького району ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є власником та перебував за кермом зазначеного автомобіля, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вийшовши із зазначеного автомобіля і спочатку з`ясувавши у дівчат, одна з яких була власницею травмованої собаки, обставини події, що трапилася з собакою, у грубій формі звернувся до ОСОБА_8 із запитанням, хто він тут такий.

Не зупиняючись на скоєному, одразу після цього ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_8 обома руками за комір його верхнього одягу в області шиї, після чого став із значною силою стискати цей комір та трясти ОСОБА_8 за одяг, то наближаючи його до себе то віддаляючи на відстань витягнутих рук, і намагаючись при цьому різко із значною силою нанести удар верхньою частиною своєї голови в область обличчя ОСОБА_8 , однак це йому не вдалося з тієї причини, що ОСОБА_8 зміг своєчасно уникнути вказаної спроби ОСОБА_4 нанести йому удар, у свою чергу різко відхилившись верхньою частиною тулуба назад.

У зв`язку з цим ОСОБА_8 , діючи в межах наданих йому законом прав та повноважень, визначених статтею 36 Кримінального кодексу України відповідно до норм якої кожна особа наділена правом на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади, та діючи з метою захисту своїх, охоронюваних законом прав та інтересів на свободу та особисту недоторканість від суспільно небезпечного посягання з боку

ОСОБА_4 , маючи при цьому намір уникнути фізичного контакту та припинити розвиток зазначеного конфлікту із ОСОБА_4 , став пручатися і намагатися відштовхнутися від ОСОБА_4 , вирвати свій одяг з рук останнього та, у свою чергу, став голосно пред`являти ОСОБА_4 вимоги негайно припинити свої вищевказані протиправні насильницькі дії.

При цьому ОСОБА_8 одночасно також з тією ж метою припинення розвитку зазначеного конфлікту із ОСОБА_4 намагався зателефонувати з наявного при ньому мобільного телефону за номером «102» до найближчого відділу поліції та повідомити про вчинення відносно нього протиправних дій, а також про події, які відбуваються у вказаному місці.

У цей же час ОСОБА_4 , який бачив як ОСОБА_8 намагається зі свого мобільного телефону зателефонувати до відділу поліції та викликати на місце події працівників поліції, усвідомлюючи настання для себе негативних наслідків після прибуття до вказаного місця події оперативної групи співробітників поліції та проведення ними подальшої перевірки за вказаними фактами його протиправних дій, що потягне за собою притягнення як до дисциплінарної так і іншої, передбаченої законом відповідальності, та маючи при цьому намір перешкодити ОСОБА_8 викликати на місце події працівників правоохоронного органу, продовжував утримувати ОСОБА_8 фізичну силу за верхню частину (комір) його одягу та із значною силою розхитувати останнього, то наближаючи до себе то відштовхуючи, тобто застосовував по відношенню до ОСОБА_8 усіляко перешкоджав йому здійснити телефонний дзвінок, внаслідок чого мобільний телефон випав з рук ОСОБА_8 на асфальтове покриття узбіччя дороги.

Через декілька хвилин сутички ОСОБА_8 вдалося вирватися з рук ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_8 швидко підняв належний йому мобільний телефон з асфальтового покриття дороги і повернувся до автомобіля «Меrcedes-Веnz Е320» державний номер НОМЕР_1 , який весь цей час продовжував залишатися на протилежному від місця вищеописаних подій узбіччі автодороги - вулиці Леніна в с. Боромля Тростянецького району, і в якому також весь цей час перебувала мешканка м. Ромни ОСОБА_10 .

Згодом, ще через декілька хвилин, близько 22 год. 07.02.2016, ОСОБА_8 переїхав на зазначеному автомобілі «Меrcedes-Веnz Е320» державний номер НОМЕР_1 , в якому також весь цей час перебувала мешканка м. Ромни ОСОБА_10 , через вулицю і цього разу припаркував автомобіль безпосередньо біля тротуару напроти входу до приміщення магазину «Спокуса», після чого вийшов з автомобіля і став чекати на прибуття працівників поліції.

Однак, у той же час, близько 22 год. 07.02.2016 до ОСОБА_8 , який в цей час стояв біля входу до приміщення магазину «Спокуса», розташованого по вул. Леніна, 3, в с. Боромля Тростянецького району, знову підбіг ОСОБА_4 , який, будучи працівником правоохоронного органу, та продовжуючи свої протиправні дії по відношенню до ОСОБА_8 знову схопив останнього обома руками за комір його верхнього одягу і області шиї, після чого знову став із значною силою стискати цей комір та трясти ОСОБА_8 за одяг, то наближаючи його до себе то віддаляючи на відстані витягнутих рук.

У зв`язку з цим потерпілий ОСОБА_8 , продовжуючи діяти в межах наданих йому законом прав та повноважень, визначених ст. 36 КК України, відповідно до норм якої кожна особа наділена правом на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади, та діючи виключно з метою захисту своїх, охоронюваних законом прав та інтересів на свободу та особисту недоторканість від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_4 , маючи при цьому намір лише уникнути фізичного контакту та припинити розвиток зазначеного конфлікту із ОСОБА_4 , продовжував пручатися і намагатися вирватися з рук ОСОБА_4 та відштовхнути останнього від себе, у свою чергу, став голосно пред`являти ОСОБА_4 вимоги негайно припинити такі його протиправні дії.

В цей же час, на ділянці узбіччя автодороги напроти входу до іншого магазину «Смак» вздовж тієї ж вулиці Леніна в с. Боромля, ОСОБА_4 не втримав рівновагу на вкритому снігом та льодом слизькому асфальтовому покритті узбіччя проїжджої частини автодороги цієї ж вулиці Леніна впав спиною на асфальтове покриття узбіччя вказаної автодороги, внаслідок чого ОСОБА_8 , якого ОСОБА_13 продовжував утримувати обома руками за комір одягу, впав відповідно зверху на нього та, опинившись у такому більш вигідному становищі, отримав змогу вирвати свій одяг з рук ОСОБА_4 і, повернувши ОСОБА_4 , який лежав на землі, боком по відношенню до себе, намагався зафіксувати його руки у вертикальному положенні, щоб перешкодити останньому продовжувати свої протиправні дії.

Однак, у той же час раніше знайомі ОСОБА_4 його товариші - мешканці с. Боромля Тростянецького району ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які, перед цим спостерігали за вищеописаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 , однак до цього часу не втручалися у розвиток подій, побачили, що їх товариш - ОСОБА_4 опинився у невигідному для нього становищі - лежачи на асфальтовому покритті автодороги, підбігли до ОСОБА_8 і, схопивши його за руки та за тулуб, відтягнули його від ОСОБА_4 і стали утримувати його за руки і за тулуб та, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків по відношенню до

ОСОБА_8 , у якого виник конфлікт із їх товаришем ОСОБА_4 , що переріс у фізичну сутичку між ними, також намагалися наносити останньому удари руками в область голови та тулуба.

В цей час мешканка м. Ромни ОСОБА_10 , яка до цього за вказівкою ОСОБА_8 продовжувала знаходитися в автомобілі, і побачила, що у останнього вже виникла фізична сутичка фактично із трьома дорослими чоловіками, у свою чергу вирішила втрутитися та завадити розвитку цього конфлікту, вийшла з автомобіля та швидко підбігла до вищевказаних осіб, які намагалися наносити удари ОСОБА_8 , і стала голосно вимагати у незнайомих їй осіб припинити бійку та, у свою чергу, намагалася завадити їм продовжити такі протиправні дії.

У свою чергу, ОСОБА_4 , який завдяки фізичному втручанню у його конфлікт із ОСОБА_8 з боку своїх друзів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , отримав змогу підвестися з асфальтового покриття вулиці Леніна та, не зупиняючись на скоєному і продовжуючи свої протиправні дії діючи умисно, без будь-яких на те передбачених законом підстав та будь-якого приводу з боку ОСОБА_8 , який, не вчиняв жодних протиправних дій ні на адресу ОСОБА_4 ні відносно будь-якого з інших присутніх у вказаному місці осіб, а навпаки, намагався уникнути продовження розвитку конфлікту, скориставшись тим фактом, що увага ОСОБА_8 в цей час була прикута до ОСОБА_10 , умисно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 , та з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, несподівано для ОСОБА_8 із значною силою наніс йому удар кулаком своєї правої руки в обличчя в області перенісся, від якого як безпосередньо потерпілий ОСОБА_8 , так і ОСОБА_4 впали на вкрите снігом та льодом слизьке асфальтове покриття узбіччя проїжджої частини вулиці, при чому ОСОБА_8 від нанесеного йому удару в обличчя впав на спину, та, відповідно, ОСОБА_4 впав наперед, зверху на потерпілого.

В цей час до них підбіг присутній неподалік від місця вищеописаних події мешканець с. Боромля ОСОБА_14 , який допоміг як ОСОБА_4 так і потерпілому ОСОБА_8 піднятися з асфальту. Після цього ОСОБА_8 , у якого в цей час внаслідок нанесеного йому ОСОБА_4 удару кулаком відкрилася сильна кровотеча з носу, відійшов вбік і до нього підійшов ОСОБА_14 та став пропонувати надати йому допомогу.

У той же час, ОСОБА_4 , не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи умисно, знову підбіг до потерпілого ОСОБА_8 та, відповідно, і до ОСОБА_14 , який перебував поряд із потерпілим, і, незважаючи на той факт, що ОСОБА_14 знаходився між ним та потерпілим ОСОБА_8 і голосно вимагав від ОСОБА_4 припинити його протиправні дії по відношенню до потерпілого і при цьому намагався фізично утримати ОСОБА_4 від подальшого продовження бійки, ОСОБА_4 знову за спиною ОСОБА_14 спочатку схопив потерпілого ОСОБА_8 за його одяг і руку та, продовжуючи свої протиправні умисні дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 і з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, знову вже через руки ОСОБА_14 несподівано для потерпілого ОСОБА_8 із значною силою став наносити потерпілому удари кулаком правої руки по голові, у тому числі в області обличчя, нанісши, таким чином ОСОБА_8 ще близько 4-5 ударів.

Свої вищевказані умисні протиправні насильницькі дії ОСОБА_4 припинив лише після того, як ОСОБА_14 , який стояв між ним та ОСОБА_8 , відштовхнув ОСОБА_4 вбік від них та, продовжуючи знаходитися поряд із потерпілим ОСОБА_8 , звернувся до невстановленого у ході досудового розслідування чоловіка, який в цей час проходив повз них по АДРЕСА_2 , із проханням відвести ОСОБА_4 вбік від них і, таким чином, перешкодив ОСОБА_4 продовжити свої протиправні дії по відношенню до ОСОБА_8 та побиття останнього.

Внаслідок вищезазначених умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, садна спинки носу, крововиливів на обличчі (в області нижніх повік).

Крім того, внаслідок отриманих від побиття ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Роменської центральної районної лікарні в період часу з 08.02.2016 по 19.02.2016.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 447 від 22.04.2016 вищезазначені, отримані потерпілим ОСОБА_8 під час його побиття ОСОБА_4 тілесні ушкодження в області обличчя та голови, зокрема ЗЧМТ, струс головного мозку, припухлість правої завушної області, крововиливів обличчя та садна спинки носу кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Відповідно до того ж висновку судово-медичної експертизи, пошкодження у виді крововиливів на нижніх віках обох очей, крововиливу (садна) в області спинки носу могли утворитися внаслідок одного удару кулаком в область носу.

За таких обставин, ОСОБА_4 умисно застосовуючи близько 22 год. 07 лютого 2016 року у громадському місці - неподалік від магазинів «Смак» та «Спокуса» по АДРЕСА_2 фізичне насильство, по відношенню до ОСОБА_8 без будь-яких на те передбачених законом підстав та будь-якого приводу з боку ОСОБА_8 , який, у свою чергу, не вчиняв жодних протиправних дій ні по відношенню ОСОБА_4 , ні відносно будь-якої з інших присутніх у вказаному місці осіб, із значною силою наносячи удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого на протязі часу з 07.02.2016 і до 19.02.2016, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання від таких своїх дій суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння останньому легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 , а також передбачав можливість настання від таких своїх дій суспільно небезпечних наслідків бажав настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діяв при цьому з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він близько 22 години 07 лютого 2016 року у громадському місці - неподалік від магазинів «Смак» та «Спокуса» по вул. Леніна, 3, в с. Боромля Тростянецького району Сумської області заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 , чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я».

У судове засідання потерпілий ОСОБА_8 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, про те, що йому зрозуміло право підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні у раніше пред`явленому обвинуваченому ОСОБА_4 в обсязі за ч.2 ст.365 КК України, однак, керуючись ч.3 ст.338 КПК України, не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.2 ст.365 КК України, судовий розгляд просить проводити без його участі (а.с.250 том 6).
Крім того, потерпілий надіслав до суду письмову заяву, в якій вказав, що він, керуючись ст.ст.26 КПК України відмовляється від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_4 за обвинувальним актом про зміну обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України у вказаному кримінальному провадженні, посилається на п.7 ч.1 ст.284 КПК України, якою передбачено підстава закриття кримінального провадження у справі у разі відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.247 том 6).
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні надав покази, що він не визнає своєї вини ні за первинним обвинуваченням за ч.2 ст.365 КК України, ні за зміненим обвинуваченням за ч.2 ст.125 КК України, так як він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому, просить суд визнати його невинуватим та заперечує проти закриття кримінального провадження за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримують думку обвинуваченого, заперечують проти закриття провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України, так як потерпілий фактично звернувся до правоохоронного органу із заявою про вчинення злочину не в порядку приватного обвинувачення, та кримінальне провадження за заявою ОСОБА_15 було внесене в ЄРДР за ч.2 ст.365 КК України.
Прокурор не заперечував проти закриття провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення, так як вказана обставина є безумовною підставою для прийняття судом ухвали про закриття кримінального провадження.
Таким чином, заслухавши у судовому засіданні обвинувальний акт про зміну обвинувачення (в порядку ст.338 КПК України) від 26.02.2021 р., який був вручений потерпілому ОСОБА_8 01.03.2021, обвинуваченому ОСОБА_4 , його захисникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 10.03.2021, вивчивши письмові заяви потерпілого ОСОБА_8 , думку учасників судового розгляду з приводу заяв потерпілого, судом встановлено наступне.

Дійсно, 12.05.2016 р. до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за яким ОСОБА_4 обвинувачувався у тому що він, умисно застосовуючи близько 22 години 07 лютого 2016 року у громадському місці неподалік від магазинів «Смак» та «Спокуса» по вул.Леніна, 3 у с.Боромля Тростянецького району Сумської області фізичне насильство та погрози застосування такого насильства по відношенню до старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління процесуального керівництва та розслідування кримінальних проваджень слідчими прокуратури Луганської області ОСОБА_8 без будь-яких передбачених законом підстав та будь-якого приводу з боку ОСОБА_8 , який, у свою чергу, не вчиняв жодних протиправних дій ні по відношенню до працівника поліції ОСОБА_4 , ні відносно будь-якої з інших присутніх у вказаному місці осіб, та перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, і явно виходячи при цьому за межі наданих йому прав та законних повноважень працівника поліції, внаслідок чого було завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_8 , а також що супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_8 діями, та, крім того, наносячи у той же час із значною силою декілька ударів кулаком правої руки по обличчю потерпілому ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому заподіяно як легкі тілесні ушкодження, так і легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого на протязі часу з 07.02.2016 і до 19.02.2016, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого Тростянецького відділення (м.Тростянець) ГУ Національної поліції в Сумській області та маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції» і являючись , таким чином, працівником правоохоронного органу, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання від таких своїх дій суспільно-небезпечних наслідків, як у виді грубого порушення охоронюваних законом прав та інтересів потерпілого ОСОБА_8 , так і у виді заподіяння останньому легких тілесних ушкоджень, у тому числі таких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я останнього, а також передбачав можливість настання від таких своїх дій суспільно небезпечних наслідків у виді грубого порушення суспільних відносин, що забезпечують нормальну службову діяльність працівників правоохоронних органів України, в тому числі органів працівників прокуратури та Національної поліції, і бажав настання таких суспільно-небезпечних наслідків, тобто діяв при цьому з прямим умислом, та, тим самим, умисно вчинив тяжкий умисний злочин у сфері службової діяльності, що поєднаний із застосуванням до потерпілого фізичного насильства, відповідальність за який передбачено статтею 365 ч.2 КК України, тобто «перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу» а саме, умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, кваліфікуючою ознакою якого вчинення вищезазначених дій «що супроводжувалось насильством, погрозами застосування такого насильства, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування».

В судовому засіданні 21.04.2021 прокурор оголосив обвинувальний акт про зміну обвинувачення, в порядку ст.338 КПК України, посилаючись на те, що в ході судового розгляду виникли обставини, у зв`язку з метою зміни правової кваліфікації вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та уточнення фактичних обставин його вчинення, зазначивши, що сторона обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_8 за обставин події, що відбувалась близько 22 години 07 лютого 2016 року у громадському місці неподалік від магазинів «Смак» та «Спокуса» по вул.Леніна,3, с.Боромля Тростянецького району Сумської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України - кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України віднесено до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Частина 4 ст.26 КПК України передбачає, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.56, п.7 ч.1 ст.284 КПК України встановлено, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством провадження закривається судом.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілий не звертався із заявою про скоєння проти нього кримінального правопорушення за ст.125 КК України у вказаному кримінальному провадженні суд не вважає підставою для відхилення заяви потерпілого, так як матеріалами справи установлено, що потерпілий ОСОБА_8 власноручно звертався із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення, внаслідок якого йому були спричинені тілесні ушкодження співробітником поліції ОСОБА_16 (а.с.49 т.4).

Відповідно до вимог процесуального закону обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є позиція потерпілого щодо вчиненого стосовно нього діяння, виражена у певній процесуальній формі, зокрема у формі заяви. Так, обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури - чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.
Інтерес потерпілого як особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій, тому потерпілий не зобов`язаний визначати конкретну норму кримінального закону, яка встановлює відповідальність за те чи інше вчинене щодо нього протиправне діяння, натомість достатнім є лише волевиявлення потерпілого щодо притягнення винного до кримінальної відповідальності.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19), якщо потерпілий не подавав заяву про злочин, але до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження за злочином публічного обвинувачення беззастережно висловлювався про необхідність застосування щодо винного кримінально-правових заходів примусу, відповідне волевиявлення, зафіксоване у процесуальних документах, є достатньою підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення після зміни кваліфікації злочину.
Однак, потерпілий ОСОБА_8 надав до суду письмові заяви про відмову від підтримання обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.365 КК України у раніше пред`явленому обсязі, та відмову від нового обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України (у формі приватного обвинувачення).

Наслідки відмови потерпілого від приватного обвинувачення потерпілому ОСОБА_15 відомі, як про те він зазначив у своїй заяві, отже, кримінальне провадження по справі необхідно закрити, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Заперечення сторони захисту проти закриття провадження відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України на тій підставі, що обвинувачений не визнає своєї провини за зміненим обвинуваченням, суд не приймає, так як змінене обвинувачення не може бути підтримане стороною обвинувачення - прокурором, через відмову потерпілого від підтримання обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
За вказаних обставин суд вважає, що є підстави для закриття провадження у вказаному кримінальному провадженні за зміненим обвинуваченням, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Також потерпілим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні заявлено цивільний про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., які він просив стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь (а.с.5 том 3). Потерпілий будь-якої заяви про відмову від позову до суду не надав, отже, відповідно до ст.129, 326 КПК України, суд вважає, що цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.284, 372, 477 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 09.02.2016 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, заподіяної в результаті кримінального правопорушення залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Тростянецький районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1