Номер провадження: 11-кп/813/1240/21
Номер справи місцевого суду: 523/8553/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_6 про долучення до матеріалів кримінального провадження №0000570, внесеного до ЄРДР 25.04.2015 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України, документів з матеріалів кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_16 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000570, внесеному до ЄРДР 25.04.2015 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України.

23.04.2021 року, в ході апеляційного розгляду вказаних апеляційних скарг, прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження документів, які свідчать про перебіг кримінального провадження №0000570 та стосуються процесуальних повноважень слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні, зокрема: постанови заступника прокурора Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_17 про призначення групи процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні від 25.04.2015; постанови начальника СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 про створення слідчої групи від 25 квітня 2015; рапорту на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2015 про надходження інформації із соціальної інтернет мережі про побиття невідомими особами ОСОБА_19 ; рапорту слідчого ОСОБА_20 на ім`я начальника СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2015 про реєстрацію інформації про побиття ОСОБА_19 до ЄО Комінтернівського РВ за № 2843 від 25.04.2015 та внесення відомостей до ЄРДР за №0000570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України; рапорту на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2015 від капітана міліції ОСОБА_21 про надходження до чергової частини заяви від ОСОБА_19 про те, що невідомі особи в АДРЕСА_1 нанести йому тілесні ушкодження, після чого вивезли у м. Одесу; рапорту слідчого ОСОБА_20 від 25.04.2015 на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області про надходження повідомлення чергового лікаря ОКЛ про надання медичної допомоги ОСОБА_19 та реєстраціє вказаного повідомлення; рапорт від 25.04.2015 на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області про надходження до чергової частини Комінтернівського РВ повідомлення лікаря ОКЛ про надання медичної допомоги ОСОБА_19 та реєстраціє вказаного повідомлення; доручення на проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 40 КПК України від 25.04.2015 на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області; рапорту оперуповноваженого ОСОБА_22 на ім`я начальника Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 08.05.2015 про виконання окремого доручення щодо встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України відносно потерпілого ОСОБА_19 , місцезнаходження підвалу, власників та місце знаходження автомобілів; рапорту начальника СКР Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_23 щодо виконання окремого доручення по факту викрадення та незаконного позбавлення волі ОСОБА_19 ; рапорту від 26.04.2015 про виконання окремого доручення у кримінальному провадженні №0000570, внесеному до ЄРДР 25.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України; рапорту про виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні №0000570, внесеному до ЄРДР 25.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України в.о. начальника ФВМ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_24 ; постанови прокурора Одеської області ОСОБА_25 про доручення здійснення досудового розслідування органу досудового розслідування вищого рівня від 27.05.2015; витяг з ЄРДР №0000570 щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_19 , передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України; доручення начальника відділу СУ ГУМВС України в Одеській області про проведення досудового розслідування від 29.05.2015; повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_26 від 29.05.2015 про початок досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000570; постанови заступника прокурора Одеської області ОСОБА_27 від 03.06.2015 про призначення групи прокурорів; постанова першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_28 про заміну та призначення групи прокурорів від 15.12.2015; постанови т.в.о. першого заступника начальника ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_29 про призначення групи слідчих від 29.05.2015; наказу №1911Головного Управління МВС України в Одеській області від 04.06.2015 про створення слідчо-оперативної групи по розслідуванню кримінального провадження №0000570; рапорту старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_26 від 05.06.2015 №1151 щодо наявності в діях невстановлених осіб, які вчинили злочин відносно ОСОБА_19 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України; витягу з кримінального провадження №0000401, внесеному до ЄРДР 06.06.2015 про вчинення невстановленими особами відносно ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України; доручення начальника відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_30 про проведення досудового розслідування від 06.06.2015; постанови першого заступника прокурора області ОСОБА_31 про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0000401, внесеному до ЄРДР 06.06.2015; постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_32 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 08.06.2015; витягу з кримінального провадження №0000570, внесеного до ЄРДР 25.04.2015; витягу з кримінального провадження №0000959, внесеного до ЄРДР 28.12.2015 за ч. 1 ст. 263 відносно ОСОБА_8 ; рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 28.12.2015 №; доручення заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_33 про проведення досудового розслідування від 28.12.2015; повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Одеській області ОСОБА_26 про початок досудового розслідування від 28.12.2015; постанови першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_28 про призначення групи прокурорів від 29.12.2015; постанови прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_34 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 29.12.2015; витягу з кримінального провадження №№0000570, внесеного до ЄРДР 25.04.2015.

Також прокурор просить долучити до матеріалів кримінального провадження протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 22.01.2016 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування №0000570 підозрюваному ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_35 , а також протокол про надання доступу до матеріалів розслідування від 22.01.2016 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування №0000570 підозрюваному ОСОБА_9 та захиснику ОСОБА_36 .

Прокурор ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання прокурора ОСОБА_6 , просив його задовольнити.

Захисники та обвинувачені заперечували проти долучення вказаних документів до матеріалів кримінального провадження, посилаючись на те, що ці документи є доказами у даному кримінальному проваджені, які прокурор не надавав в суді першої інстанції та не просив долучити та дослідити у порядку ст.ст. 396 та 401, ч.3 ст.404 КПК України (далі КПК), що позбавляє прокурора процесуальної можливості на стадії апеляційного розгляду просити про долучення вказаних доказів до матеріалів кримінального провадження.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст документів, які просить долучити прокурор, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

В постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року (№5-249кс15), зазначено, що «апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією в реалізації права особи на справедливий судовий розгляд, тому в апеляційній процедурі не допускаються будь-які спрощення, а стандарти доказування повинні бути найвищими; якщо в апеляційному суді постає питання про встановлення певного факту в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції, тоді повнота дослідження доказів щодо цього факту має бути забезпечена у повному обсязі».
Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання прокурора про долучення до матеріалів кримінального провадження документів, які свідчать про рух кримінального провадження (витяги з ЄРДР, рапорти оперативних співробітників правоохоронного органу та слідчих), а також про наявність процесуальних прав у групи слідчих та прокурорів (відповідних постанов) у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту про неможливість долучення судом до матеріалів кримінального провадження вказаних документів, з посиланням на те, що: вказані документи не відкривалися стороні захисту в порядку ст.290 КПК; не долучалися прокурором під час судового розгляду в суді першої інстанції; не були долучені прокурором до апеляційної скарги, незважаючи на те, що вони малися в розпорядженні прокурора на всіх попередніх стадіях кримінального провадження, а тому їх надання на стадії апеляційного розгляду суперечить положенням ст.ст. 22, 23, 26, 396, 401, 404 КПК, а тому суд апеляційної інстанції не визнає відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як доказами, з огляду на таке.

Частинами 1-10 статті 290 КПК визначено порядок відкриття матеріалів іншій стороні на стадії закінчення досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Положення частини 11 цієї ж статті зобов`язують сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 КПК України в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Доводи сторони захисту про відсутність у прокурора процесуальної можливості долучити на стадії апеляційного перегляду оскарженого вироку вказаних документів, на думку апеляційного суду є необґрунтованими, з таких підстав.

Перелічені документи, які прокурор просить долучити до матеріалів справи, є документами, які стосуються підстав внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень та руху кримінального провадження (рапорти працівників правоохоронного органу, витяги з ЄРДР), а також є процесуальними документами на підтвердження наявності повноважень у слідчих та прокурорів в даному кримінальному провадженні, а тому вони не є самостійними доказами у кримінальному провадженні, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що документи, які просить долучити прокурор, не є доказами в розумінні зазначеної норми процесуального закону.

Крім того, документи які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР, рапорти працівників правоохоронного органу, а також процесуальні документи - відповідні постанови про створення групи слідчих або прокурорів, у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК, не є документами, які можуть бути визнані доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони не містять зафіксованих та зібраних органом досудового розслідування фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Отже, апеляційний суд вважає, що документи, які просить долучити до кримінального провадження прокурор, не є доказами та документами у розумінні ст.ст. 84, 99 КПК.

Враховуючи те, що КПК чітко встановлює процесуальні підстави здійснення слідчим або прокурором своїх повноважень на стадії досудового розслідування, а в протоколах слідчих дій, які зазначені судом першої інстанції в оскарженому вироку як докази доведеності винуватості обвинувачених, вказані прізвища слідчих та прокурорів, які за твердженням прокурора були уповноважені на здійснення слідчих та процесуальних дій, апеляційний суд вважає, що в даному випадку не можливо стверджувати, що для сторони захисту в цілому є неочікуваним надання прокурором відповідного процесуального документу, який за повідомленням прокурора відкривався стороні захисту в порядку ст.290 КПК на стадії закінчення досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів вважає, що подальший аналіз та правова оцінка долучених прокурором документів безумовно відповідає положенням ст.ст. 2, 7 КПК, оскільки створює необхідні умови для надання апеляційним судом вичерпної відповіді щодо обґрунтованості доводів сторони захисту відносно недопустимості доказів, зокрема протоколів слідчих дій, які за версією сторони захисту, були здійснені неуповноваженими слідчими в даному кримінальному провадженні, оскільки ці питання, як свідчить зміст оскарженого вироку та з чим фактично погоджується сторона захисту, не були предметом дослідження в суді першої інстанції, з огляду на відсутність відповідних клопотань сторони захисту про дослідження цих документів.

Апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту відносно того, що ініціюючи питання про долучення на стадії апеляційного розгляду заявлених в клопотанні документів, прокурор має на меті надати нові докази, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, що суперечить положенням ст.ст. 2, 22, 26, 396, 401, ч.3 ст.404 КПК, з огляду на таке.

Змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч.3 ст.89 КПК, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК).

Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесено на його розгляд сторонами та віднесено до його повноважень цим Кодексом.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що на стадії судового розгляду в суді першої інстанції необхідно було б очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту.

Зокрема, на думку апеляційного суду, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК, виявить, що в них наявні протоколи слідчих дій, здійснені відповідними слідчими або прокурорами, але відсутні процесуальні документи, які підтверджують їх повноваження, і вона вважатиме за необхідне ознайомитися з цими документами, цілком очікувано розраховувати на те, що ця сторона як найскоріше заявить слідчому, прокурору чи суду клопотання про необхідність відкриття і долучення вказаних документів до матеріалів провадження.

Тому, на думку апеляційного суду, баланс інтересів сторін не на користь сторони захисту буде порушено не стільки у випадку, якщо відповідний процесуальний документ (постанова про створення групи слідчих або прокурорів), або інший документ щодо підстав внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР (у даному випадку витяги з ЄРДР та рапорти співробітників поліції) не буде відкрито на стадії закінчення досудового розслідування, скільки в ситуації, якщо всупереч клопотанню, своєчасно заявленому в суді стороною захисту, цей документ так і не буде відкритий або буде відкритий із невиправданою затримкою, коли сторона захисту вже не матиме можливості належним чином підготуватися до захисту і скорегувати лінію захисту.

Апеляційний суд також враховує, що сторона захисту як при закінченні досудового розслідування, так і протягом судового розгляду в суді першої інстанції, не наполягала та не вимагала у сторони обвинувачення відкрити їй та надати суду вищезазначені документи (витяги з ЄРДР, постанови про створення групи слідчих та прокурорів та доручення на проведення досудового розслідування), хоча не могла не знати, що лише вказані документи надавали процесуальні повноваження для проведення відповідних слідчих дій та прийняття процесуальних рішень конкретним слідчим та прокурорам.

На даній стадії судового розгляду, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що зазначені у клопотанні прокурора документи, не були відкриті на стадії виконання ст.290 КПК, що дає підстави зробити висновок про непереконливість доводів сторони захисту відносно того, що прокурор позбавлений можливості клопотати про долучення цих документів на стадії апеляційного розгляду, а апеляційний суд позбавлений права долучати ці документи на стадії судового розгляду справи, через невиконання стороною обвинувачення вимог ч.12 ст.290, ст.ст 396, 401 КПК.

Як вже зазначалось, за твердженням прокурора, рапорти співробітників правоохоронного органу щодо виявлення події злочинів та витяги з ЄРДР, постанови про створення групи слідчих та прокурорів, доручення на проведення досудового розслідування, були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені не заперечували того факту, що в суді першої інстанції вони та їх захисники не порушували питання про дослідження документів стосовно підстав внесення відомостей до ЄРДР, а також процесуальних документів про створення групи слідчих та прокурорів.

Дані обставини безумовно підтверджують факт не дослідження цих документів судом першої інстанції з огляду на відсутність відповідного клопотання сторони захисту, а тому прокурор не був зобов`язаний надавати суду ці документи, оскільки вони не є доказами та документами в розумінні положень ст.ст. 84, 99 КПК.

Отже, з моменту отримання стороною захисту відомостей щодо існування вказаних документів на стадії виконання ст.290 КПК до ухвалення оскарженого вироку минуло більше п`яти років, сторона захисту мала достатньо часу, щоб підготуватися та скорегувати лінію захисту (враховуючи доводи апеляційних скарг щодо відсутності повноважень у слідчих на проведення відповідних слідчих дій), що свідчить про безпідставність доводів захисників та обвинувачених про порушення права на захист внаслідок надання прокурором вказаних документів.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту відносно недотримання прокурором вимог ст.396 КПК, зокрема не реалізація прокурором свого обов`язку долучення вказаних документів до апеляційної скарги сторони обвинувачення та відсутності клопотання про їх дослідження в апеляційній скарзі, оскільки документи, які просить долучити прокурор, стосуються не доводів апеляційної скарги прокурора, а подаються відповідно до пояснень прокурора, на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.

Крім того, доводи сторони захисту відносно невиконання прокурором положень ст.ст. 401, 402 КПК, зокрема відсутність заперечень прокурора на апеляційні скарги та клопотання прокурора під час підготовки до апеляційного розгляду про долучення нових доказів, також є необґрунтованими, з огляду на таке.

По-перше, прокурор не просить долучити нові докази та документи в розумінні положень ст.ст. 84, 99 КПК.

По-друге, процесуальний закон не встановлює обов`язку для сторін судового провадження надати суду на вказаній стадії відповідні документи, або заявити клопотання про дослідження будь-яких документів або доказів виключно на стадії підготовки до апеляційного розгляду, оскільки закон не містить заборони на подання доказів на більш пізніх його етапах, зокрема сторони провадження можуть реалізувати таке право безпосередньо під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, зокрема в порядку ст.ст. 404, 405 КПК.

Зважаючи на це, на думку апеляційного суду, учасники судового провадження можуть заявити клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження, окрім нових доказів, в тому числі і документи, які просить долучити прокурор, навіть безпосередньо під час дослідження доказів судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи норми КПК, які регулюють провадження в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає, що вони не передбачають чіткого порядку не лише повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин кримінального провадження та нових доказів, поданих учасниками провадження або витребуваних за їх клопотанням судом апеляційної інстанції, а також порядку долучення інших документів, які надаються сторонами провадження, які не є доказами та документами в розумінні положень ст.ст. 84, 99 КПК та визначення обсягу такого дослідження.

Апеляційний суд вважає, що відсутність наведеного вище порядку, має компенсуватися в порядку ч.6 ст.9 КПК, оскільки протилежне, з урахуванням специфіки апеляційного розгляду, тобто заборона стороні кримінального провадження надати документи на спростування доводів апеляційної скарги протилежної сторони, безумовно буде суперечити не тільки суті, характерним рисам і завданням апеляційного провадження, але й не узгоджуватиметься з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, якими визначаються межі апеляційного розгляду.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ст.2 КПК, якими визначені завдання кримінального провадження, відповідно до яких суд апеляційної інстанції має діяти в інтересах правосуддя, зокрема досліджувати в повному обсязі обставини перебігу кримінального провадження та наявність компетенції відповідних посадових осіб у прийнятті рішень та проведенні процесуальних/слідчих дій у кримінальному провадженні, що слугуватиме досягненню завдань, визначених вказаною нормою процесуального закону, та не суперечить положенням ст.404 КПК.

Враховуючи наведене, зокрема й позиції учасників кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання прокурора про долучення до матеріалів кримінального провадження документів, відсутній факт порушення балансу інтересів сторін провадження, оскільки більш глибоке вивчення апеляційним судом цього питання та подальше надання оцінки доводам сторони захисту відносно недопустимості протоколів слідчих дій (які зазначені в оскарженому вироку як докази, якими суд обґрунтовував висновок про доведеність вини обвинувачених, з огляду на відсутність повноважень у слідчих, які їх проводили), є безпосереднім обов`язком апеляційного суду, з урахуванням позиції суду касаційної інстанції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року (провадження №5-249кс15), оскільки перевірити вказані доводи в інший спосіб є неможливим.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відсутність такої перевірки, буде свідчити про неповноту судового розгляду, оскільки за результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку, суд має дати остаточну оцінку доводам сторін щодо дотримання/недотримання вимог процесуального закону при проведені слідчих та процесуальних дій, що безпосередньо впливатиме на вирішення питання про законність оскарженого вироку. Крім того, така неповнота може стати підставою для скасування рішення апеляційного суду в даному кримінальному провадженні.

Доводи обвинувачених про те, що їм та захиснику, який здійснював їх захист на стадії досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не відкривались матеріали кримінального провадження в порядку ст.290 КПК, зокрема ті, які просить долучити прокурор, то вони на даній стадії є непереконливими з огляду на таке.

Прокурор, окрім документів, які свідчать про рух кримінального провадження (витяги з ЄРДР, рапорти співробітників правоохоронного органу) та наявність процесуальних повноважень у слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні, просить долучити протоколи відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст.290 КПК, а саме: протоколи від 22.01.2016 року про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000570 підозрюваним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та їх захиснику ОСОБА_36 .

Оцінюючи наведені доводи сторони захисту, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Поряд з тим, відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Разом з цим, закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження (зокрема, права вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).

Оскільки, надані прокурором апеляційному суду протоколи про виконання положень ст.290 КПК в даному кримінальному провадженні, підписані обвинуваченими та їх захисником, сторона захисту на даній стадії судового розгляду не довела факту ненадання обвинуваченим та їх захиснику доступу до матеріалів провадження.

Апеляційний суд також звертає увагу, що під час виконання положень ст. 290 КПК, сторона захисту не була позбавлена можливості скористатися положеннями ч.ч. 3,4 вказаної норми закону, зокрема скопіювати матеріали кримінального провадження (опис матеріалів кримінального провадження, процесуальні документи тощо) надані на ознайомлення, а за наявності в розпорядженні вказаних копій документів, надати апеляційному суду докази на підтвердження факту не відкриття, або неповного відкриття матеріалів кримінального провадження, про що стверджують обвинувачені, що надало б апеляційному суду можливість на даній стадії судового розгляду переконатися в слушності доводів захисту в цій частині.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що стверджуючи про не відкриття всіх матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, сторона захисту не вказує до яких саме документів (крім документів, які свідчать про рух кримінального провадження та процесуальних документів, які підтверджують створення групи слідчих та прокурорів) їм не було надано доступу, що також вказує на непереконливість таких доводів.

За наведених обставин, враховуючи положення ст.ст. 2, 22, 26 КПК, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про долучення до матеріалів кримінального провадження документів, які свідчать про перебіг вказаного кримінального провадження та наявність процесуальних повноважень слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про долучення до матеріалів кримінального провадження №0000570, внесеного до ЄРДР 25.04.2015, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, документів, які свідчать про рух вказаного кримінального провадження та процесуальних повноважень слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4