УХВАЛА
Іменем України

23.04.2021 Справа №607/7240/21 Провадження № 1-кс/607/2385/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 21.04.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бориспіль Київської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, особи з інвалідністю третьої групи, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

23.04.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 21.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2021 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , розпивала спиртні напої спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_4 .

Під час розпивання спиртного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово. По закінченню словесного конфлікту у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу 20.04.2021 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 взяла зі столу предмет, схожий на ніж, та, сидячи поряд із ОСОБА_8 за столом, нанесла два удари у життєво важливі органи останнього, а саме в живіт.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 встав з-за столу та мав намір вийти з приміщення кухні, однак втратив рівновагу та впав на підлогу на спину. В цей момент ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, протиправно, сіла на ОСОБА_8 та нанесла ще один удар в живіт останнього.

Не бажаючи зупинятись, а спрямовуючи свої подальші дії на продовження заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 звела руку, у якій утримувала предмет, схожий на ніж, однак у цей момент з метою зупинення протиправних дій ОСОБА_11 . ОСОБА_9 відштовхнула ОСОБА_10 , скинувши її з ОСОБА_8 , тим самим не давши змоги нанести більшу кількість травматичних дій.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_11 . ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді різаної проникаючої рани черевної порожнини з наскрізним пошкодженням тонкого та товстого кишківника.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000521 від 21.04.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

21.04.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.04.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або у виді домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_4 у м. Борисполі. Вважає, що зазначені прокурором ризики кримінального провадження є недоведеними. Також вказав, що ОСОБА_4 20.04.2021 була затримана в адміністративному порядку та через декілька годин була звільнена. На підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_4 була затримана лише 21.04.2021, однак протягом цього часу вона не залишила місце свого проживання з метою переховування від органу досудового розслідування, що спростовує наявність даного ризику взагалі. Також протягом цього часу ОСОБА_4 перебувала разом зі свідком ОСОБА_9 , однак жодного впливу на неї не чинила. Крім цього, у квартирі, де проживає ОСОБА_4 та яка є місцем події, проведений огляд та вилучені усі речі, які мають значення для встановлення обставин цього кримінального провадження.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника та просила не застосовувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою. Додатково зазначила, що вона хворіє і їй потрібно проходити лікування. Разом з тим вказала, що останнє лікування у зв`язку із захворюванням проходила 1,5 роки тому, а також, що в подальшому має намір проходити саме амбулаторне лікування.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 21.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

21.04.2021 у цьому кримінальному провадженні в порядку ст. 208 КПК України затримана ОСОБА_4 .

22.04.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та її можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 20.04.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22.04.2021, яка показала, що 20.04.2021 перебувала разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 внаслідок словесного конфлікту нанесла ОСОБА_8 удари ножем в ділянку живота; проколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.04.2021, в якому зафіксовані показання останнього щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і щодо нанесення йому ОСОБА_4 ножових поранень; медична довідка КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня № 2» Тернопільської міської ради № 5123/24/6-21 від 21.04.2021.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також така обґрунтованість підозри стороною захисту у судовому засіданні визнавалася та не спростовувалась.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що остання підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду і що це підтверджується тим, що її затримання в порядку ст. 208 КПК України відбулось 21.04.2021, і вона, маючи фактичну можливість в період з 20 до 21 квітня 2021 року залишити місце свого проживання, цього не вчинила, спростовуються таким. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вже тривалий час вживали алкогольні напої. Відтак одразу після адміністративного затримання та подальшого звільнення ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, могла не усвідомлювати важкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, та можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Однак такий ризик, на думку слідчого судді, є досить високим, так як ОСОБА_4 ніде не працює, міцність її зв`язків не є досить високою, вона нещодавно змінила місце свого проживання з м. Бориспіль на м. Тернопіль, а тому досить легко може залишити і місце проживання у м. Тернополі з метою переховування від органу досудового розслідування. Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідка, які будуть надані останнім безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ним в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідком своїх показань на користь підозрюваної або відмови від дачі показань остання може впливати на вказану особу у незаконний спосіб. При цьому, враховуючи, що підозрювана знайома зі свідком, ймовірність цього впливу є досить високою.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не є підтвердженим стороною обвинувачення, так як у межах кримінального провадження уже проведений огляд місця події, що підтверджується відповідним протоколом, доданим до клопотання, та вилучено усі речі, які в подальшому можуть бути використані як докази обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відтак наявність речей та документів, які ще не були виявлені стороною обвинувачення та які можуть бути знищені, сховані чи спотворені підозрюваною, є малоймовірною та недоведеною стороною обвинувачення.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваної на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого кримінального правопорушення.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме її особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваної на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги відсутність у підозрюваної постійного місця роботи, її соціальні зв`язки, які не є міцними, відсутність належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваної, який би унеможливлював її перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Посилання сторони захисту щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_4 слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з довідки Бориспільської міської ради, остання проживає зі своєю матір`ю та братом за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 за зазначеною адресою лише зареєстрована, а фактично проживає у м. Тернополі разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , який є і потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Відтак міцність соціальних зв`язків підозрюваної з її матір`ю та братом не є настільки високою, щоб завадити їй переїхати для проживання в іншу область.

Також посилання сторони захисту, що стан здоров`я ОСОБА_4 є негативним і вона потребує медичного лікування, не доведено відповідними документами. Більше того у судовому засіданні ОСОБА_4 зазначила, що останній раз вона проходила лікування приблизно 1,5 роки тому, а на даний час має намір проходити лікування амбулаторно, а не шляхом перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі. Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що стороною захисту не доведено, що стан здоров`я ОСОБА_4 унеможливлює її перебування в умовах СІЗО.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до потерпілого насильства, а саме шляхом нанесення ножових поранень у ділянку живота, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваній альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 21.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали до 19.06.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваній ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1