Справа № 591/6918/19
Провадження № 1-кп/591/183/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002619 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 03 вересня 2019 року близько 07.20 год. він, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою ключа, відчинивши двері, проник до гаража № НОМЕР_1 в автокооперативі «Турист» по вул. Глінки в м. Суми, де, діючи умисно, незаконно заволодів автомобілем «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 51688 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину фактично визнав частково, зазначивши про те, що 02 вересня 2019 року він разом зі своїм знайомим потерпілим ОСОБА_4 , відпочиваючи, вживали спиртні напої, їздили по справах на його автомобілі - «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , а також вживали алкоголь в наведеному гаражі. Після цього, поїхали в нічний клуб, залишивши в гаражі згаданий транспортний засіб. Після перебування в клубі впродовж певного проміжку часу, ОСОБА_7 помітив, що ОСОБА_4 кудись подівся, але в гардеробі залишив свій рюкзак з речами. Оскільки номерок з гардеробу клубу залишався у ОСОБА_7 , то він забрав рюкзак потерпілого та попрямував з клубу. Потім ОСОБА_7 вирішив зайти до згаданого гаража потерпілого, щоб подивитись - чи не залишив він в ньому чи в автомобілі свою сумку, що й зробив, скориставшись ключем від гаража, який був в рюкзаку потерпілого (йому не телефонував, бо не було з собою телефона). Коли відкрив гараж та зайшов до нього з наведеною метою, а побачивши ключі від автомобіля в замку запалювання, вирішив взяти автомобіль, щоб поїхати в своїх справах, що і зробив, не отримавши дозволу від власника ОСОБА_4 . Пізніше ввечері, коли їхав по м. Суми на вказаному автомобілі, то його почав переслідувати автомобіль поліції. Злякавшись, ОСОБА_7 почав тікати на згаданому транспортному засобі, при виїзді на вул. Харківську не справився з керуванням та з`їхав з проїзної частини, пошкодивши автомобіль, після чого був затриманий правоохоронцями. Не заперечив обвинувачений тих обставин, що в момент заволодіння майном перебував в стані сп`яніння. Цивільний позов потерпілого визнав частково (в частині відшкодування майнової шкоди зумовленої пошкодженням автомобіля повністю), зазначивши про те, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним.

Потерпілий ОСОБА_4 покази обвинуваченого щодо вказаних обставин в частині суттєвих обставин справи підтвердив, зазначивши про те, що дійсно в нічному клубі номерок з гардеробу з його речами дійсно був у ОСОБА_7 , що заклад він залишив дійсно забувши свої речі (з огляду на вживання алкоголю), в яких був в тому числі ключ від гаража, а також те, що дійсно не давав дозволу на керування зазначеним автомобілем обвинуваченому, внаслідок чого він, коли 03 вересня 2019 року помітив зникнення з гаража автомобіля, то одразу повідомив про угон поліцію. Цивільний позов підтримав повністю, в частині відшкодування майнової шкоди обґрунтував свої вимоги зникненням у нього грошових коштів, витрат на проведення ремонту пошкодженого автомобіля, витрат на відновлення зниклих документів, втраченого заробітку внаслідок витрачання часу на відновлення документів та витрат на переклад документів, пов`язаних з позовом, а моральну шкоду обумовив душевними стражданнями.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працівники патрульної поліції, дали суду покази з приводу переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_7 та його затримання при наведених вище обставинах.

Свідок ОСОБА_11 дав суду покази з приводу того, що наприкінці літа початку осені 2019 року ним була знайдена неподалік підприємства «Сумитеплоенерго» в м. Суми сумка з документами та паперами, по анкетним даним з документів зв`язались з власником, через деякий час з яким зустрілись та віддали йому наведені речі. Хто це був та на чиє ім`я були документи свідок не згадав.

Крім цього, вина ОСОБА_7 у вчиненні діяння, зумовленого незаконним заволодінням транспортного засобу підтверджується наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_4 , з якою він звернувся до правоохоронних органу з приводу незаконного заволодіння його автомобілем (в якій відсутнє застереження про зникнення коштів та документів) т. 1 а.с. 150;

-протоколами оглядів з фототаблицями ділянки місцевості, де був затриманий автомобіль під керуванням ОСОБА_7 та гаражу, з якого був викрадений автомобіль ОСОБА_4 , під час яких зафіксована слідова картина та вилучені докази (т. 1 а.с. 159);

-протоколом огляду автомобіля з фототаблицею, яким більш детально зафіксовані пошкодження на ньому, які утворились внаслідок керування ним ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 160-167);

-протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 з дослідженим судом відеозаписом, під час якого ним підтверджені зазначені обставини скоєного ним діяння т. 1 а.с. 168, 197;

-висновком експерта автотоварознавця, яким підтверджено вартість викраденого автомобіля згідно обвинувачення, а також те, що вартість відновлювального ремонту складає 87898,91 гривні (т. 1 а.с. 174-189);

-протоколом затримання ОСОБА_7 , висновком трасологічної експертизи та протоколом огляду предметів взуття ОСОБА_7 , якими встановлено, що сліди, вилучені з місця викрадення автомобіля ОСОБА_4 , залишені слідоутворюючим об`єктом з такою ж формою, розміром та елементами малюнку, що й в підметкових частинах взуття ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 202-213, т. 2 а.с. 15);

-протоколом огляду та дослідженим судом відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, отриманих органом досудового розслідування в порядку ст. 93 КПК України (т. 1 а.с. 214-222, т. 2 а.с. 237-238), якими підтверджено обставини, зазначені в обвинувальному акті стосовно незаконного заволодіння ОСОБА_7 автомобілем потерпілого, його переслідування працівниками поліції та затримання ОСОБА_7 ;

-висновком медичного огляду ОСОБА_7 , яким підтверджено його перебування в стані сп`яніння при наведених в обвинуваченні обставинах (т. 1 а.с. 237);

Переконливих підстав щодо недовіри згаданим доказам, чи стосовно їх неналежності та недопустимості, суду наведено не було, тому зазначені в обвинуваченні обставини стосовно незаконного заволодіння ОСОБА_7 транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 суд вважає встановленими та доведеними.

Водночас, на думку суду стороною обвинувачення не спростовано тверджень ОСОБА_7 в частині виникнення у нього умислу на незаконне заволодіння автомобілем вже під час перебування в гаражі потерпілого, куди він зайшов (за його версією) для пошуку свого майна, як і не спростовано поза розумним сумнівом, що він дійсно міг його залишити там, оскільки як потерпілим так і ним самим підтверджено факт перебування перед цими подіями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в гаражі при спільному вживанні алкоголю, а після цього потерпілий ОСОБА_4 в нічному клубі взагалі номерок з гардеробу, де були його речі залишив обвинуваченому.

До того ж жодним належним та допустимим доказом зі сторони обвинувачення не було підтверджено наміру на проникнення обвинуваченого до гаражу саме з метою викрадення автомобіля.

Тому, врахувавши положення ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, оскільки прокурором не доведено наявності кваліфікуючої ознаки дій ОСОБА_7 як «проникнення у приміщення чи інше сховище», суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, змінює правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 289 КК України, виключивши з обвинувачення посилання на наявність зазначеної кваліфікуючої ознаки.

Відтак, факт скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом - «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_4 .

Пом`якшуючою покарання обставиною суд вважає щире каяття.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, має неповнолітню дитину, статус учасника бойових дій.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини.

Враховуючи викладене та посередні дані щодо особи обвинуваченого, його майновий стан, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, молодий вік обвинуваченого, вчинення ним діяння не судимою особою, статус учасника бойових дій, наявність дитини на утриманні, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі та з застосуванням іспитового строку.
Цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Так, визнані обвинуваченим та підтверджені наведеним висновком товарознавчої експертизи вимоги потерпілого про відшкодування збитків в сумі 87898,91 гривні, зумовлені пошкодженням викраденого майна, підлягають задоволенню.
Беручи до уваги, що інші вимоги потерпілого, пов`язані зі зникненням у нього грошових коштів, витрат на відновлення зниклих документів, втраченого заробітку внаслідок витрачання часу на відновлення документів та витрат на переклад документів, пов`язаних з позовом, в розумінні ст.ст. 127, 128 КПК України, не є прямою шкодою завданою злочином, а також знаходяться поза межами пред`явленого обвинувачення (до того ж фактично заявлені вимоги пов`язуються з можливим вчиненням іншого кримінального правопорушення, по якому обвинувачення ОСОБА_7 пред`явлено не було, як і не було звернення до правоохоронних органів з приводу цього позивача, підтвердженням чому слугує зазначений вище протокол прийняття його заяви про вчинення кримінального правопорушення), тому в цій частині вимоги не можуть бути задоволені (докази долучені до позову наведених висновків суду не спростовують, з огляду зазначені обставини стосовно меж пред`явленого обвинувачення).
Задовольняючи ці вимоги частково, суд виходить і з того, що вказані в обвинуваченні події, які передували незаконному заволодінню транспортним засобом, зокрема, вживання алкоголю в тому числі потерпілим та залишення ним в нічному клубі своїх речей, не виключають в повній мірі можливості втрати ОСОБА_4 як грошових коштів так і документів внаслідок власної необережності та стану сп`яніння.
Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу, то в цій частині вимоги також слід задовольнити частково, оскільки завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється душевними та моральними стражданнями внаслідок втрати майна, вимушеності дій по його відновленню, певними змінами та ускладненнями в житті потерпілого, що беззаперечно викликає болісні відчуття та порушує звичайний ритм життя особи.
Водночас, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушенням, на переконання суду є сума коштів в 5000 гривень.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертних досліджень, належить стягнути з обвинуваченого.
Суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до вступу вироку в законну силу.
На підставі ст.ст. 75, 76, ч.ч. 1, 2 ст. 289 КК України, ст.ст. 1166-1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 126-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди кошти в сумі 87898,91 гривні та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 5000 гривень.
Речові докази:

-туфлі синього кольору повернути ОСОБА_7 ,

-сліди підошви взуття, рук знищити;

-автомобіль «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , гвинтовий ключ повернути ОСОБА_4 ;

-диск залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 6437,41 гривні.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1