КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/370/2021 Категорія КК: ч.1 ст.286 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №30012487 за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Строк відбування ОСОБА_6 основного покарання обчислювати з моменту прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на її користь 728 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 48000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

По справі вирішено питання про судові витрати.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 05 вересня 2017 року приблизно о 11.25год., керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 рухаючись по проїзній частині по вул. Драйзера зі сторони вул.. Закревського в напрямку проспекту Ватутіна в м. Києві, в порушення вимог п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути ввічливими; п.2.3 підпункт Б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, п.4.16»а» пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора, не стежив за дорожньою обстановкою при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що був позначений дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2(Пішохідний перехід) і дорожньою розміткою 1.14.1(Зебра) не був уважним, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїзну частину по вказаному пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Mercedes Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 . В результаті порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу: перелом верхньої гілки правої лобкової кістки латерально, що відноситься до тілесного ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу зі змінами у якій просить скасувати вирок Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року та закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати а в задоволенні позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що при постановленні вироку суд першої інстанції обґрунтував свої висновки недопустимими доказами та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В апеляційній скарзі зі змінами обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають бути обов`язково внесені відомості, перелік яких чітко визначений КПК України та Наказом № 139 (зокрема, про прокурора, якій здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідування, та особу, яку повідомлено про підозру), здійснення досудового розслідування до внесення цих відомостей до реєстру або без такого внесення заборонено, проте, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1, а.с. 170) в порушення вимог Кодексу та Наказу № 139,як зазначає ОСОБА_6 в ньому не має всієї необхідної інформації, яка повинна в ньому міститися, що в свою чергу свідчить про невнесення слідчим, прокурором відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те,що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ту обставину, що окрім відсутності інформації про повідомлення йому про підозру у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в матеріалах кримінального провадження також відсутнє саме повідомлення про підозру, а тому на думку ОСОБА_6 можна стверджувати, що обвинувачення йому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було висунуто без фактичного повідомлення про підозру за цією частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, а при постановленні вироку як зазначає апелянт суд першої інстанції не звернув належної уваги на здійснення досудового розслідування без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, а всі докази, здобуті з порушенням вимог ч. 3 ст. 214 КПК України, необхідно було визнавати недопустимими і не покладати їх в основу судового рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення,а вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вважає вирок Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2018 року законним та обґрунтованим.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду,заявили клопотання, про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали подане клопотання, прокурора ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_11 , які не заперечували проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України - підлягає задоволенню, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України скасуванню з закриттям кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Виходячи з положень ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, віднесений кримінальним законом до злочину невеликої тяжкості, санкцією ч.1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботами на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин в період з 05 вересня 2017 року, тобто з моменту вчинення злочину по даний час.

Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , заявили клопотання, про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, а саме з обвинувального акта, подія кримінального правопорушення мала місце 05 вересня 2017 року (т.1 а.с. 1-4) та з урахуванням відсутності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 .

Тому, враховуючи, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року у кримінальному провадженні №30012487 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України скасувати і закрити вказане кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3