Єдиний унікальний номер 205/1146/20
Провадження № 1-кп/205/793/20
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
06 серпня 2020 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001450 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року кримінальне провадження №0001450 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України було передано судді ОСОБА_1 для вирішення питання про його об`єднання із зазначеним кримінальним провадженням.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 , потерпілі, обвинувачені та їх захисник не заперечували проти об`єднання зазначених обвинувальних актів відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в одне провадження, посилаючись на те, що згідно зазначених обвинувальних актів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні одного злочину, у зв`язку з чим спільний розгляд кримінальних проваджень видається доцільним.

Вислухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів вважає за потрібне об`єднати вказані кримінальні провадження в одне, оскільки відповідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 цього Кодексу. Окрім того, об`єднання в одне провадження обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0001450 та 0000119 суд вважає доцільним, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні одного злочину у співучасті.

Прокурор ОСОБА_7 просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначивши, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвниувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисник авдкоат ОСОБА_9 , потерпілі не заперечували проти призначення зазначених обвинувальних актів до слухання у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України складені відповідно вимог кримінального процесуального кодексу України та підсудні Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Підстав для повернення кримінального провадження прокурору для провадження досудового слідства, закриття провадження судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним об`єднати зазначені кримінальні провадження в одне провадження та призначити судовий розгляд на підставі вказаних вище обвинувальних актів, який здійснювати колегіально судом у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_7 було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своєму клопотанні прокурор зазначив, що на його думку ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні шляхом їх залякування, а також, перебуваючи на свободі може вчинити інші злочини. Окрім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований.

Захисник адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його передчасність, оскільки попередня ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 наразі оскаржена в апеляційному порядку, а строк тримання під вартою не закінчився. Також захисник посилалася на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора щодо переховування обвинуваченого від суду, знищення ним доказів, або їх приховування чи спотворювання, а також зауважила, що в ході кримінального провадження не надходило заяв або повідомлень з боку потепілих чи свідків про здійснення на них тиску з боку обвниваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та просив його задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, потерпілого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Статтею 199 Глави 18 Розділу ІІ КПК України передбачений порядок продовження строку тримання під вартою, відповідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає доведеними ризики зазначені прокурором, оскільки ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні шляхом їх залякування. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заволодінням чужого майна у великих розмірах, поєднаного із застосуванням насильства та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований. Окрім того, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 був неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності та інших тяжких злочинів, колегія суддів вважає доведеними ризики того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність і вчинити інші злочини.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, відсутність родини та неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та можливістю останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця реєстрації, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.
З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає неможливим визначити розмір застави ОСОБА_6 при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 217, 315-317, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Кримінальне провадження №205/1146/20 (1-кп/205/793/20) по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, об`єднати з кримінальним провадженням №205/3953/20 (1-кп/205/994/20) по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, та присвоїти об`єднаному провадженню єдиний номер №205/1146/20 (1-кп/205/793/20).

Призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, на 14 годину 14 серпня 2020 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, №6.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 03 жовтня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 /