Справа № 646/2750/18
№ провадження 1-кп/646/144/2021
У Х В А Л А
17.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши об`єднанні обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходяться об`єднанні в одне провадження обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався та строк дії якого збігає.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування даного клопотання послався на те, що встановлені слідчим суддею при обранні запобіжних заходів ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжуються до тепер.
Обвинувачений ОСОБА_5 на вирішення заявленого клопотання поклався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити його на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, крім того просив доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Полтава перевірити його заяву по факту його самооговору у вчиненні тяжких злочинів оскільки з боку співробітників застосовувались недозволені заходи ведення слідства.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
Суд врахував практику ЄСПЛ, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).
Так ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 в тому числі, обвинувачуються у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Що стосується особистої ситуації обвинуваченого ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, йому інкриміноване обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких, він не має родини, роботи, офіційних джерел доходів, на його утриманні інші особи не знаходяться, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки. При цьому судом враховується наявність у обвинуваченого травми ока, у зв`язку з чим йому оформлюється група інвалідності;
Виходячи з викладеного, суд вважає наявними ризики переховування обвинуваченого від суду і можливості вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що судовий розгляд знаходиться на стадії початку допиту потерпілих і свідків, які відповідно судом не допитані, тому існує і ризик впливу на зазначених осіб.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Лабіта проти Італії, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суд, враховуючи дані особи обвинуваченого, вважає, що наявні підстави стверджувати наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку, тому є підстави для задоволення клопотання прокурора. Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не виходить за межі розумного строку.
В той же час, суд, виходячи з того, що термін утримання обвинувачених під вартою наближається до трьох років, при цьому сторона обвинувачення займає пасивну позицію у надані доказів, враховуючи висновки ЄСПЛ - що з часом ризики порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків зменшуються, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, вважає можливим повернутись до визначення розміру застави, зменшивши раніше визначений до 56750 гривень, кожному.
Однією із засад кримінального провадження, закріплених у статті 7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З огляду на наведене, з метою встановлення обставин справи, суд вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Полтава перевірити заяву ОСОБА_6 про факти його самооговору у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, внаслідок застосування з боку співробітників поліції недозволених заходів ведення слідства.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 181, 182, 193-194, 196, 314-317, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів тобто по 15 липня 2021 року, включно.

Зменшити ОСОБА_6 розмір раніше визначеного запобіжного заходу у вигляді застави до 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі до 56750 гривень, при внесенні якої обвинуваченого з під варти звільнити, із збереженням раніше визначених обов`язків.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Полтава перевірити заяву ОСОБА_6 про факти його самооговору у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, внаслідок застосування з боку співробітників поліції недозволених заходів ведення слідства.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1