ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2984/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/287/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2019 року,стосовно ОСОБА_7 -,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Дівиця, Прилуцького району Чернігівської області, не працюючого, освіта вища, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 100000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_9 5501 грн. 77 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням.

Вказаним вироком встановлено, що 02 лютого 2018 року, приблизно о 16:00 год., ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по вулиці Біблика (колишня назва 2-ї П`ятирічки) в напрямку проспекту Архітектора Альошина (колишня назва Орджонікідзе) в м. Харкові.
В процесі руху, на перехресті вулиці Біблика та проспекту Індустріального, в районі будинку 37/8 по вулиці Біблика в м. Харкові, ОСОБА_7 , діючи з необережності, не контролюючи дорожню обстановку, не переконався, що рух є безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги у русі автомобілю «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалась по головній дорозі проспекту Індустріальному, виїхав на вказане нерегульоване перехрестя не надавши дорогу автомобілю «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також п. 2.1 додатку 1 до даних Правил згідно з якими:
- п. 16.11 - «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.»
- Додаток 1
- 2.1 «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8-транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.»
тим самим, допустив зіткнення вищевказаних транспортних засобів, внаслідок чого водій автомобіля «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №174-А/18 від 28.02.2018 р., потерпіла ОСОБА_9 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, а саме: закритий внутрішньосуставний краєвий перелом нижнього відділу суглобової западини лівої лопатки, розрив лівого ключично-акроміального зчленовування, підвивих акроміального кінця лівої ключиці.
Відповідно до висновків судово-автотехнічних експертиз №414/18 від 22.03.2018 р. та № 482/18 від 23.04.2018 р. у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також п. 2.1 додатку 1 до даних Правил.
У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також п. 2.1 додатку 1 до даних Правил, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі в редакції змінених доводів захисник ОСОБА_8 просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, з урахуванням доповнених апеляційних доводі та вимоги, просить скасувати вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову та призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Постановити новий вирок. Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України строк на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 95 276,90 грн. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , витрати на оплату правничої (правової) допомоги адвоката в розмірі 30 000,00 грн.
В обґрунтування своєї апеляційної вимоги потерпіла посилається на те, що в результаті ДТП її автомобіль зазнав значних пошкоджень; відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4921 від 20.04.2018 року, величина матеріального збитку складає 80 963,75 грн.; СК «Арсенал Страхування» має нести відповідальність в межах, що встановлені полісом № АК/6768085; вона не пропустила строк звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, як про те зазначає суд першої інстанції та цивільний відповідач у відзиві на цивільний позов; з урахуванням практики суду касаційної інстанції, вона має право на відшкодування шкоди в розмірі, який рівняється вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди; у суду були достатні докази, що визначити різницю між вартістю транспортного засобу ДО та ПІСЛЯ дорожньо-транспортної пригоди, та присудити до стягнення 53078 грн. 84 коп. ((87313,10 (вартість КТЗ до ДТП) - 33234,26 (вартість КТЗ після ДТП) - 1000 (франшиза)), натомість суд просто послався, що позивачем не надано доказів щодо вартості КТЗ після ДТП, хоча такі докази були надані самою страховою компанією.
Потерпіла також зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про часткове задоволення цивільного позову, а саме стягнення на користь потерпілої матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 5 501,77 грн. замість 7 547,20 грн. (по фіскальним чекам) та 6 766,00 грн. (санаторно-курортне оздоровлення).
Вважає, що суд, задовольнивши половину від суми, яку вона просила стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, невірно дійшов такого висновку, неповною мірою оцінив усі завдані їй моральні страждання.
Окрім цього, апелянт вказує на те, що їй безпідставно було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з обвинуваченого витрат по оплаті послуг адвоката.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника в редакції змінених доводів та просили про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України строків давності, думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження, потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу потерпілої та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, який скоєно в 2018 році.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Отже строк притягнення ОСОБА_7 до відповідальності сплив у 02.02.2021 року.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зі зміненими доводами просить про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вказані доводи захисника обвинувачений ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі і надав письмове клопотання про закриття провадження.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи, що відповідно до ст.12 КК України злочин за яким обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до кримінального проступку та той факт, що з моменту скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України минуло більше 3 років, колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.284 КПК України, яка вказує, що кримінальне провадження закривається судом - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в редакції змінених доводів слід задовольнити, обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності, внаслідок закінчення строків давності.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17 , суд звільняючи особу від кримінальної відповідальності, має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні , яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язанні зі здійсненням кримінального провадження є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами , а матеріально-правовими вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

Тобто мова йде про вирішення питання пов`язаного із процесуальними витратами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження, а не у зв`язку із вирішенням цивільного позову.

Згідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно ст.124 КПК України , у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого. Отже враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 , а саме в частині стягнення суми процесуальних витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень

Поряд з цим, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судових авто-технічних експертиз: № 414/18 від 22.03.2018 р., № 482/18 від 23.04.2018 р., проведених Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в сумі 2860,00 грн.; транспортно-трасологічної експертизи №3464 від 13.03.2018 р. в сумі 5720,00 грн., судової авто-товарознавчої експертизи №4921 від 20.04.2018 р. в сумі 4290,00 грн., виконаних Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.
Скасувує арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2018 року на автомобіль «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2018 року на автомобіль «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .
Та вирішує долю речових доказів, а саме: автомобіля «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , автомобіля «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .
При цьому, відповідно до ч.1 ст.129 КПК України суд вирішує цивільний позов лише у випадках коли ухвалюється обвинувальний вирок, або ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вирішення цивільного позову у разі закриття провадження по справі в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності законом не передбачено.

Тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_7 щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінальне провадження підлягає закриттю з нереабілітуючих обставин.

Керуючись ст. ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в редакції змінених доводів задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України закрити, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цей же вирок стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_7 щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 суму процесуальних витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових авто-технічних експертиз: № 414/18 від 22.03.2018 р., № 482/18 від 23.04.2018 р., проведених Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в сумі 2860,00 грн.; транспортно-трасологічної експертизи №3464 від 13.03.2018 р. в сумі 5720,00 грн., судової авто-товарознавчої експертизи №4921 від 20.04.2018 р. в сумі 4290,00 грн., виконаних Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2018 року на автомобіль «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2018 року на автомобіль «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .
Речові докази: автомобіль «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , автомобіль «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і відповідно до вищевказаних ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2018 року зберігаються на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107 повернути власникам.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий

Судді