ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9430/21
провадження № 1-кс/753/1831/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 напостанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002257

ВСТАНОВИВ:
12.05.2021 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою напостанову прокурора від 21.04.2021 р. про відмову в задоволенні клопотання.
На обґрунтування скарги зазначив, що 05.04.2021 р., він подавав прокурору Дарницької окружної прокуратури м. Києва клопотання щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 162, ст. 166 КК України та щодо звернення до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.21.04.2021 р. прокурор виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 . Вважає дану постанову незаконною, у зв`язку із чим звернувся до слідчого судді з даною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову прокурора та зобов`язати прокурора задовольнити клопотання.

Скаржник в судовому засіданні підтримав скаргу та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання скарги повідомлявся належним чином, подав заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в її задоволенні та проводити судове засідання без його участі.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.
Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0002257, внесене до ЄРДР 02.03.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 125 КК України.
05.04.2021 р., ОСОБА_3 подавав до Дарницької окружної прокуратури м. Києва клопотання щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 162, ст. 166 КК України та щодо звернення до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.
21.04.2021 р. прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 162, ст. 166 КК України та щодо звернення до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Постанова мотивована тим, що на даній стадії досудового розслідування обсягу доказів зібраних за результатами проведених слідчих (розшукових) дій не достатньо для повідомлення про підозру.

Крім того, в постанові зазначено, що обрання відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 будь-якого запобіжного заходу є неприпустимим, оскільки вказані особи у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку не повідомлені про підозру.
Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними положеннями кримінального провадження, нормами кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.
Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.
Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.
За змістом оскаржувана постанова також є мотивованою і обґрунтованою.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає висновок прокурора про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 обґрунтованим, а вказану постанову прокурора від 21.04.2021 р. достатньо мотивованою і обґрунтованою, тобто такою, що відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а отже підстав для її скасування не вбачає.
Щодо іншої частини вимог, а саме зобов`язання прокурора задовольнити клопотання, слід зазначити наступне.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.

Аналіз чинного кримінального процесуального законодавства України дає підстави стверджувати, що у слідчого судді відсутні повноваження зобов`язати прокурора задовольнити клопотання, отже, в цій частині скарга ОСОБА_3 також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.303, 306, 307,309 КПК України

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1