ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2329/21
Провадження № 1-кп/210/503/21

"12" травня 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000092, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.

24.04.2021 року близько 05 годин 00 хвилин гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 зі своєю малознайомою ОСОБА_3 , де вони спільно вживали алкогольні напої.

Близько 05 годин 30 хвилин, коли ОСОБА_3 відійшла, ОСОБА_2 помітив в сумці паспорт громадянина України, який належить ОСОБА_3 . В цей час у гр. ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , та обернення його на свою користь.

Так, гр. ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння паспортом, діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистої зацікавленості, у вищезазначеному місці та часі, викрав паспорт громадянина України, належний ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , виданий 08.07.2008 року Дзержинським РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Після чого, ОСОБА_2 , маючи можливість розпорядитись викраденим майном, пішов у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив всі дії для доведення правопорушення до кінця, у зв`язку з чим реалізував злочинний намір, спрямований на викрадення паспорту громадянина України ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким шляхом паспортом громадянина України.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Разом з обвинувальним актом, до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності свого захисника-адвоката ОСОБА_4 , в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту, матеріалами кримінального провадження №0000092 підтверджено факт вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 3 ст.357 КК України.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , згідно з вимогами статей 65-67 КК України, та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який раніше несудимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та не перебував, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з жовтня 2011 року з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками по жовтень 2012 року, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, у шлюбі не перебуває, вину у скоєному визнав повністю та кається.

Згідно з частиною 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції ч. 3 ст.357 КК України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання відповідно до ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Однак, суд приходить до висновку про те, що перевиховання і виправлення ОСОБА_2 цілком можливе без ізоляції його від суспільства, тому, його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк відповідно до ст.75 КК України та зобов`язавши щомісячно з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та буде достатнім для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази, слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 374, 381-382, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст.357 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, 2, ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 - не обирати.

Речові докази: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 в чорно-червоній обгортці, який згідно розписки від 24.04.2021 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили залишити останній за належністю

Матеріали кримінального провадження №0000092 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №210/2329/21, провадження №1-кп/210/503/21.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1