Справа № 646/7719/20
№ провадження 1-кп/646/496/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Червонозаводського районного суду м. Харкова об`єднані кримінальні провадження, внесені 07 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 та 23 січня 2021 року за № 0000117 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10 червня 2005 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2005 року;

- 27 червня 2007 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 70, 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна;

- 01 листопада 2007 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 289, ст.ст. 69, 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі без кофіскації майна, 02 грудня 2011 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік три місяці вісімнадцять днів;

- 28 січня 2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки;

- 03 лютого 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до двох років трьох місяців позбавлення волі, звільненого 23 червня 2018 року за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 19 червня 2020 року о 13 год. 05 хв., знаходячись у магазині «Полюшко» ТОВ «ТЦ-ПОЛІТ», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Валдайська, 26, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, шляхом вільного доступу таємно викрав зі стелажів вищевказаного магазину дві упаковки гель капсул для прання «Tide», вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 14 від 09 липня 2020 року, 208,34 грн., та пляшку алкогольного напою «Шабо» об`ємом 0,5л., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 14 від 09 липня 2020 року, 168,40 грн. Вищевказані товари ОСОБА_3 помістив до свого чорного пакету, який у нього був при собі, та, не сплативши за товар, покинув місце вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ТЦ-ПОЛІТ» матеріальну шкоду на загальну суму 376,74 грн.

Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_3 23 жовтня 2020 року о 14 год. 29 хв., знаходячись в магазині «EVA» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна 22-А, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, шляхом вільного доступу таємно викрав зі стелажів вищевказаного магазину гель капсули для прання «Tide», вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/2652СЕ-20 від 02 грудня 2020 року, 336,33 грн., які помістив під куртку, одягнену на ньому, та, не сплативши за товар, покинув місце вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 336,33 грн.

Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_3 07 січня 2021 року об 11 год. 51 хв., знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «EVA» (ТОВ «РУШ»), який розташований за адресою: м. Харків, вул. Вернадського 1, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно, повторно з торгівельних прилавків, взяв упаковку засобу для прання «Tide», а саме: «Рідкий гель в капсулах 30 шт. Альпійська свіжість», вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/2006-ТВ від 04 лютого 2021 року, 313,00грн. та, сховавши її під своєю курткою, попрямував до виходу. Після цього, ОСОБА_3 , пройшовши повз касу магазину «EVA», не пред`явивши товар до оплати, з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив магазину «EVA» (ТОВ «РУШ») матеріальну шкоду на загальну суму - 313,00 грн.
Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує та пояснив про обставини, викладені в обвинувальних актах.
Потерпілі - представники ТОВ «РУШ» у судове засідання не з`явились, надавши суду заяви щодо проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за їхньої відсутності, та призначення покарання на розсуд суду. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.
Потерпілий - представник ТОВ «ТЦ-ПОЛІТ» у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву щодо проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за його відсутності.
Прокурор у судовому засіданні зазначила, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинені обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та висновки судових експертиз, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
4. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, кількість епізодів злочинної діяльності, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, після відбування покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та продовжив злочинну діяльність.
При цьому, у судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених правопорушень, наявності обставини, що пом`якшує покарання, та обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих йому злочинів, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого, а також сприяти його виправленню, тобто відповідає меті покарання.

При цьому, призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
5.1. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільні позови у рамках даного кримінального провадження не заявлені.
5.2. Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

5.3. Процесуальні витрати
Процесуальні витрати, а саме витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 6/2652СЕ-20 від 02 грудня 2020 року, в розмірі 490,35 грн. та судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/2006-ТВ від 04 лютого 2021 року в розмірі 490,35 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
5.3. Речові докази
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
5.4. Заходи забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з відсутністю підстав застосування спеціальної конфіскації, накладений в межах кримінального провадження ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року, 09 грудня 2020 року, 08 лютого 2021 року арешт майна, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2020 року на три капсули прального порошку, вилученого 07 липня 2020 року під час проведення огляду місця події, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування вищезазначеним майном будь якими-особами.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року на один пластиковий контейнер помаранчевого кольору з капсулами для прання "Tide", шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-яким особам.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року на пластиковий контейнер помаранчевого кольору з капсулами для прання «Tide, Альпійська свіжість, 30 шт.», вилучений під час огляду 02 лютого 2021 року у ОСОБА_5 , зі встановленням заборон користування та розпорядження ним.
Речові докази по справі: пластиковий контейнер помаранчевого кольору з капсулами для прання "Tide", переданий на відповідальне зберігання спеціалісту зі служби безпеки товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» ОСОБА_6 за розпискою від 26 листопада 2020 року, після набрання вироком законної сили повернути товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ».
Речові докази по справі: пластиковий контейнер помаранчевого кольору з капсулами для прання «Tide Альпійська свіжість, 30 шт.», переданий на відповідальне зберігання спеціалісту зі служби безпеки товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» ОСОБА_7 за розпискою від 03 лютого 2021 року, після набрання вироком законної сили повернути товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ».
Речові докази по справі: три капсули прального порошку після набрання вироком законної сили повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ТЦ-ПОЛІТ».

Речові докази по справі: DVD-R диск з відеозаписом, CD-R диск з відеозаписом, CD-R диск «Nanotex 52x 700 mb, 90 min» білого кольору з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2652СЕ-20 від 02 грудня 2020 року (вартість експертизи 490,35 грн.) та судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/2006-ТВ від 04 лютого 2021 року (вартість експертизи 490,35 грн.,) у сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1