СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4117/20
пр. № 1-кп/759/299/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000511 від 29.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Октябрське, Чунського району Іркутської області, Російська Федерація, гр-н України, середня освіта, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 02.10.2008 року Ленінським районним судом міста Луганська за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненому 28.12.2012 року по відбуттю строку покарання, 07.10.2014 року Деснянським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 313, ч.1 ст. 307 , ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненому 07.12.2018 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_7 ,
інші учасники: потерпілий - ОСОБА_8 ,-

встановив:

ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше неодноразово була засуджена за вчинення злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену судимість, 28.01.2020 року о 22 год. 00 хв., знаходячись на площі Героїв Бреста, 1 в м. Києві, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, повторно відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , чим завдав йому матеріальну шкоду на суму 12080 грн. за наступних обставин:
Так, 28.01. 2020 року приблизно о 21 год. 55 хв. ОСОБА_4 знаходячись на площі Героїв Бреста, 1 в м.Києві, звернув увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , майно якого і вирішив викрасти із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи з метою подальшого обернення на свою користь та особистого збагачення, чим продовжити свою злочинну діяльність, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість в законному порядку.
З цією метою, ОСОБА_4 цього ж дня, приблизно о 22 год. 00 хв. знаходячись на площі Героїв Бресту, 1 в м. Києві наблизився до раніше незнайомого йому ОСОБА_8 та з метою подолання опору наніс йому декілька ударів в різні частини тіла, в результаті чого останній втратив рівновагу. В той час ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, з кишень ОСОБА_8 , повторно відкрито викрав належне йому майно, а саме мобільний телефон марки «Doogee X», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 2000 грн., в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., на рахунку якої було 50 грн., сім картка оператора мобільного зв`язку « МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 грн. та срібний перстень 800 проби, з гравіруванням, вагою 35, 10 грам, вартістю 10000 грн., а всього майна на загальну суму 12080 грн.
Отримавши у такий спосіб доступ до майна ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, однак в подальшому був викритий та затриманий працівниками поліції з викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин категорично заперечив, при цьому зазначив, що злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України він не вчиняв, а викрадені речі йому передала його знайома.
Вказані речі він мав намір здати в ломбард, однак телефон в ломбарді не прийняли, а за інші викрадені речі про що він знав, отримав кошти.
Захист вважав, що органами досудового розслідування не надано суду під час судового розгляду допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні поставленого йому у провину діяння, вважав пред`явлене обвинувачення таким, що ґрунтується на припущеннях, а тому просив ухвалити виправдувальний вирок.
Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини вчиненого, дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для того, щоб критично оцінити захисну версію обвинуваченого та довести його винуватість поза розумним сумнівом.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 28.01.2020 року він знаходився біля станції метро "Святошино", дістав свій мобільний телефон, щоб подивитись час, було 22 год., поклавши телефон до кишені, він відійшов і в цей час до нього підійшла незнайома дівчина і запропонувала інтимні послуги, на що він дав їй грошей і сказав, щоб вона йшла додому і в цей момент до нього підбіг ОСОБА_4 , якого він раніше не знав, та вдарив його в ліве око та навалився на нього і в цей момент забрав з кишені телефон, ключі від квартири та з пальця зірвав перстень та почав втікати, коли він (потерпілий) піднявся, то обвинувачений біг біля входу до станції метро, де було освітлення та стояла камера спостереження, в цей час він обернувся, тому він зміг його розгледіти та запам"ятати, він був одягнений в коротку куртку. Матеріальний претензій до обвинуваченого він не має. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
У судовому засіданні потерпілий прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном, чим були усунуті всі можливі сумніви в категоричності тверджень потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що обвинувачений ОСОБА_4 його сусід. В той день, тобто 28.01.2020 року, ввечері, близько 17-18 год. ОСОБА_4 прийшов до нього додому щоб попрати свої речі, вони з ним довго сиділи спілкувались, поки мати ОСОБА_4 не зателефонувала і сказала, що він повертався додому, вони дочекались, поки закінчиться прання і ОСОБА_4 пішов додому після 22 год.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона мати обвинуваченого ОСОБА_4 , син працював, намагався створити сім"ю і у нього не було сенсу вчиняти злочин, оскільки в нього були гроші, також з сином проживала його дівчина ОСОБА_11 з грудня 2019 року по лютий 2020 року і викрала в неї телефон. Також показала, що після затримання сина їй зателефонував слідчий і сказав, що у ломбарді треба викупити майно, а саме перстень, якщо вона його принесе, то сина відпустять і нічого не буде. Вона поїхала у вказаний слідчим ломбард, викупила вказаний пестень і принесла його слідчому, але сина так і не віпустили.
Враховуючи проведений ретельний та об`єктивний аналіз доказів, суд визнає достовірними показання потерпілого про обставини свого пограбування та причетність до цього обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ці його показання не тільки є послідовними, а й підтверджені іншими наведеними доказами, об`єктивність та безсторонність джерел походження яких є для суду безсумнівною. Показання обвинувачення в частині, що не суперечать показанням потерпілого, суд також кладе в основу свого вироку як достовірні, натомість його показання про свою непричетність до грабежу, оцінює критично, а тому відхиляє як недостовірні.
Суд в контексті бере до уваги і дані про судимість ОСОБА_4 .
Суд відхиляє доводи сторони захисту про неповноту досудового розслідування, оскільки всі значимі для даного кримінального провадження фактичні обставини були з усією повнотою встановлені шляхом безпосереднього отримання доказів від очевидців події та за первинними поясненнями потерпілого, які у подальшому набули належного процесуального оформлення.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_4 28.01.2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. умисно, повторно, відкрито викрав чуже майно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а тому ці дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який вчинив злочин, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, натомість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що усуває сумніви про його осудність, не працює. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не встановлено.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину та дані про його особу, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, знаходить підстави для призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також достатнім і в даному конкретному випадку необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Враховуючи обґрунтованість обвинувачення, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366, 368, 371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 чотири) роки 6 ( шість) місяців.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили та утримувати ОСОБА_4 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08.02.2020 року, тобто з моменту його затримання.
Речові докази по справі - чоловічий перстень з гравіюванням "Хоттабич" та гравіюванням на передній частині у вигляді двох схрещених шабель та цифрофого напису зверху "11" та знизу "003", зв"язку ключів у кількості три штуки з брелком у вигляді патрону, мобільний телефон "Doogee X" в корпусі синього кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити у останнього.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом цього ж строку з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1