Справа № 182/5410/20
УХВАЛА
Іменем України

19 квітня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Апостолове кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2020 року за №0000933 відносно ОСОБА_5 за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,-

В С ТА Н О В И В:

На адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, у тому числі особливо тяжкого злочину, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії тримання його підзахисного під вартою, оскільки повідомлення про підозру є необґрунтованим, кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.163 КК України визначена не вірно, зазначені ризики не доведені, зазначив, що на виклику свідків вони не наполягають, обвинувачений раніше не судимий, має неповнолітню дитину, тому просив змінити раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що він вже тривалий час перебуває під вартою, в черговий раз прокурор вносить клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак його поясненням не приділяють увагу.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КПК). Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).
Суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді від 31.03.2020 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Таке рішення мотивоване тим, що: наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; існують ризики переховування від органів досудового розслідування, суду; ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим судом.
Згодом ухвалами суду від 20.05.2020 року, 13.07.2020 року, 02.09.2020 року, 30.09.2020 року, 23.11.2020 року, 18.01.2021 року, 10.03.2021 строк тримання під вартою обвинуваченого продовжувався. Вказані ухвали мотивовані тим, що ризики визначені ухвалою слідчого судді не відпали, продовжують існувати, жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим судом.
На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 завершується 08.05.2021 року, однак судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.

Суд враховує тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, який обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.115 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, які спричинили загибель людини, дані про особу обвинуваченого, який хоча і має постійне місце проживання, родину, раніше не судимий, однак з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме п.1, 3, 4 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе продовжити злочинну діяльність.

Суд, приходить до висновку, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, його сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що слід продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Суд не може задовольнити клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки зазначені стороною захисту обставини існували на момент прийняття рішення про обрання запобіжного заходу, а перевірка вірності кваліфікацій дій обвинуваченого, наявність ознак кримінального правопорушення в його діях не може бути здійснена на даній стадії процесу.

На даний час ризики визначені ухвалою слідчого судді продовжують існувати, вони не зменшились, розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, і інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти визначеним ризикам, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу слід задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави ОСОБА_5 не визначається, оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 199, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 17.06.2021 року.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та направити до Криворізької УВП №3 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 діб.

Повний текст ухвали оголошено о 15-00 годині 20.04.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1