Дата документу 31.03.2021 Справа № 327/303/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/560/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 327/303/17
Категорія ст. 263 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000140 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, маючого неповну вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого водієм автотранспортних засобів в ТОВ «НВП агрофірма Солодководне», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Судом вказано на порушення норм ст. 214 КПК України щодо несвоєчасного внесення відомостей до ЄРДР (понад 24 години) за епізодами збуту та зберігання зброї ОСОБА_6 і як наслідок, визнано усі зібрані стороною обвинувачення докази - недопустимими.

Насамперед вказані факти порушення органом досудового розслідування 24-х годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР обумовлені необхідністю проведення експертних досліджень для підтвердження факту збуту ОСОБА_6 саме предмету злочину, передбаченого ст. 263 КК України - зброї та боєприпасів.

Крім цього, вважає, що порушення строків, передбачених ст. 214 КПК України не несуть за собою автоматичного визнання недопустимості усіх доказів, оскільки всі досліджувані у суді події та кримінальні провадження охоплювали незаконну діяльність ОСОБА_6 із збуту та зберігання зброї та у подальшому були об`єднані в одне кримінальне провадження.

Зауважує, що суд дійшов висновків щодо порушень вимог ст. 214 КПК України під час несвоєчасного внесення відомостей до ЄРДР за епізодами збуту боєприпасів, незрозумілою для сторони обвинувачення залишається позиція щодо епізоду зберігання майже 7000 набоїв, що встановлено у ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ухвалу суду на дозвіл проведення вказаної слідчої дії отримано у встановленому законом порядку, у первинному кримінальному провадженні № 0000140.

Крім цього, судом наголошено на порушення ст. 271 КПК України щодо змісту та форми постанов прокурора на проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Постанови прокурора проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 11.05.2017, 26.05.2017, 16.06.2017, 29.06.2017 відповідають вимогам ст.ст. 251, 271 КПК України.

Комбіноване складання вказаних документів за допомогою друку та власноручного заповнення не порушує жодного нормативно-правового акту та обумовлено дотриманням режиму секретності у РТЧ прокуратури області на той час.

Визнаючи вищевказані докази недопустимими, суд посилався на порушення норм ст. 290 КПК України щодо ознайомлення сторони захисту та обвинуваченого з ухвалами Запорізького апеляційного суду про дозвіл на проведення вказаних НС(Р)Д, як наслідок усі документи, складені на виконання ухвал суду про проведення НС(Р)Д визнано також недопустимими.

Стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, у встановленому законом порядку скасовано грифи секретності з документів, які були складені слідчими та оперативними працівниками ГУНП в Запорізькій області та прокурором під час проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні.

Під час виконання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 290 КПК України сторону захисту та обвинувачених ознайомлено з усіма документами, що перебували у володінні органу досудового розслідування щодо проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні.

Усі протоколи проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні містять посилання на реквізити ухвал Апеляційного суду Запорізької області, на підставі яких проведено вказані заходи.

У подальшому, виконуючи вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України стороною обвинувачення надано на ознайомлення ухвали Апеляційного суду Запорізької області щодо проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні на стадії судового розгляду, що передбачено ч. 11 ст. 290 КПК України.

Під час дослідження судом змісту вказаних ухвал та реквізитів, встановлено, що вони винесені компетентною особою та судом, в них зазначені підстави проведення та строк виконання дій. Встановлені відомості не суперечать іншим матеріалам НС(Р)Д.

Долучення та ознайомлення на стадії судового розгляду вказаних матеріалів не призвело до встановлення нових обставин у кримінальному провадженні, затягування судового розгляду або до подачі обґрунтованих клопотань чи заяв, які б оспорювали їх зміст та законність.

Клопотання слідчого про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій взагалі винесені до моменту ухвалення рішень Апеляційного суду Запорізької області про проведення НС(Р)Д, порушення вимог ст. 290 КПК України не може тягнути за собою визнання недопустимим доказом вказані клопотання.

Враховуючи наведене, посилання суду на порушення вимог ст. 290 КПК України щодо ознайомлення сторони захисту та обвинувачених з матеріалами кримінального провадження та подальше визнання недопустимими доказами усіх матеріалів НС(Р)Д вважає незаконним, оскільки ознайомлення з матеріалами провадження відбулось як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового розгляду в порядку положень ст. 290 КПК України.

Визнання недопустимими низки доказів судом без встановлення факту порушення процедури їх здобуття вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також сторона обвинувачення не погоджується з висновками суду щодо порушень норм ст. 253 КК України в частині повідомлення осіб щодо яких проводилися негласні слідчі у кримінальному провадженні.

Так, в матеріалах кримінального провадження № 0000140 (том № 4 арк. 135-136). з якими сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_6 26.09.2017 ознайомились у повному обсязі містяться доручення прокурора та повідомлення про факт проведення НС(Р)Д відносно ОСОБА_6 від 22.09.2017.

Вказані документи не долучались у ході судового слідства, оскільки не несуть доказового значення в розумінні ст. 84 КПК України, факт проведення НС(Р)Д ніким не оспорювався, з вказаних питань клопотання сторонами не заявлялись, судом вказане питання не підіймалось.

Також вважає помилковою позицію суду щодо визнання недопустимими доказами: постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та протоколи за наслідками їх проведення, оскільки контроль за вчиненням злочину проводиться за рішенням прокурора і не потребує дозволу суду. Усі контролі за вчиненням у формі оперативної закупки (злочину (11.05.2017, 26.05.2017. 16.06.2017, 29.06.2017) проведено на підставі відповідних постанов прокурора з дотриманням вимог КПК України. З вказаними матеріалами кримінального провадження сторона захисту та ОСОБА_6 ознайомлені під час закінчення досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України.

Крім цього, сторона обвинувачення не погоджується з позицією суду щодо неналежного оформлення протоколів НС(Р)Д начебто не уповноваженими на те особами. Так у матеріалах кримінального провадження міститься доручення слідчого, адресоване управлінню карного розшуку ГУНП в Запорізькій області, працівниками якого є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Водночас, у вироку суд посилається й на порушення 24-х годинного терміну під час складання та надіслання протоколів НС(Р)Д відповідальними на те особами.

Вказаний факт обумовлений необхідністю аналізу отриманої інформації, її дослідженням та подальшим виготовленням документів (протоколів) з дотриманням вимог таємного діловодства.

Крім цього, суд дійшов висновку, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , не можуть бути розцінені як докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони є працівниками поліції та є заінтересованими особами.

Вважає вказане рішення помилковим, оскільки суд лише встановив місце роботи свідків та не обґрунтував факт їх заінтересованості.

Надання неналежної оцінки показам у суді ОСОБА_6 , який визнав фактичні обставини справи, підтвердив події, однак зазначив що дії свідка ОСОБА_15 носили провокативний характер, вважаю невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Просить вирок щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_11 просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Розівського районного суду Запорізької області від 20.11.2020 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення останнім цих злочинів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачувався в тому, що маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання, збут боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, 4 реактивних протитанкових гранати РПГ-26, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , для подальшого зберігання.
В подальшому, 12 травня 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут боєприпасів та вибухових речовин, знаходячись біля автобусної зупинки при в`їзді до м. Пологи Запорізької області, незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину, за 9 000 грн., згідно висновку експерта № 12-76 від 23.05.2017 року, 4 бойових реактивних протитанкових гранати РПГ-26, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії окфол, вагою 420 г в кожній, придатних до використання за призначенням, а саме здійснення пострілу та враження цілей шляхом вибуху, тобто для здійснення вибухів придатні.
Крім того, ОСОБА_6 , маючий умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання, збут боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, 20 штук бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 із 20 штуками бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ та 2 реактивні протитанкові гранати РПГ-26, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , для подальшого зберігання.
29 травня 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут боєприпасів та вибухових речовин, знаходячись біля АЗС «Укрнафта», розташованої по вул. Жданова в смт. Більмак Більмацького району Запорізької області, незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину за 9 000 грн., згідно висновку експерта № 12-81 від 08.06.2017 року: 20 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, промислового виготовлення, які містять в собі заряди вибухових речовин бризантної дії тротил, вагою 50-56 г кожний; 20 бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які містять в собі ініціюючі вибухові речовини ТНРС вагою 0,1 г, азид свинцю вагою 0,2 г та бризантні вибухові речовини підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1 г кожний. Корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 в сукупності з наданими бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ, являються бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, придатні для здійснення вибуху; 2 бойові реактивні протитанкові гранати РПГ-26 промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії - окфол 420 г в кожній, придатні для здійснення вибухів.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання, збут боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, 40 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, бойову реактивну протитанкову гранату РПГ-26, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , для подальшого зберігання.
17 червня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на автошляху, в районі залізничного переїзду, між смт. Більмак та с. Гусарка Більмацького району Запорізької області, збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку,
доручено проведення контролю за вчиненням злочину, за грошові кошти в сумі 6 000 грн., згідно висновку експерта 12-84/6-307 від 21.07.2017 року: 40 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів,
містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 48 г кожний,
придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного озброєння або при створенні необхідних для цього умов; бойову реактивну протитанкову гранату РПГ-26, промислового виготовлення, яка відноситься до боєприпасів, містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії окфол, вагою 420 г, придатна до використання за призначенням, а саме здійснення пострілу та враження цілей шляхом вибуху, тобто для здійснення вибуху придатна.
Окрім цього, ОСОБА_6 маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання, збут боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, 80 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, 20 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, 17 бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , для подальшого зберігання.
29 червня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на автодорозі на відстані приблизно 2 км від АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину за грошові кошти в сумі 15 000 грн., згідно висновку експерта 12-89/6-289 від 20.07.2017 року: 80 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 48 г кожний, придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного озброєння або при створенні необхідних для цього умов; 20 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди вибухових речовин бризантної дії тротил вагою 50-56 г; 17 бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, містять в собі ініціюючи вибухові речовини ТНРС вагою 0,1 г, азид свинцю вагою 0,2 г та бризантні вибухові речовини підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1 г кожний. Корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 в сукупності з наданими бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ являються бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, придатні для здійснення вибухів.
Крім того, ОСОБА_6 , маючий умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого: 980 патронів калібру 5,45х39 мм; 700 патронів з маркуванням « НОМЕР_1 », калібру 7,62х39 мм; 2160 патронів з маркуванням « НОМЕР_2 », калібру 5,45х39 мм; 80 патронів з маркуванням «WOLF-7,62х39», калібру 7,62х39 мм; 19 патронів з маркуванням « НОМЕР_3 » та «17-73», калібру 7,62х53 мм; 3000 патронів калібру 7,62х39 мм; 2 бойових уніфікованих підривника дистанційної дії типу УЗРГМ-2; 1 бойовий бронебійно-запальний-трасуючий постріл патронного зарядження, калібру 23 мм, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , які зберігав до 29.06.2017 року.
Вищевказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Перевіривши та оцінивши докази під час судового розгляду суд першої інстанції виправдав обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Так підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого КК України злочину, зокрема наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Згідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, визнаються такі, що перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

У апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної передбаченої ст. 412 КПК України обставини, котрі б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджало суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`являлося особі і визнане судом недоведеним, а також для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів, а також мотивовані висновки про відсутність в діях особи складу злочину.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Як вбачається з матеріалів провадження висновки суду першої інстанції про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, є правильними, вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки в його основу покладено належні, допустимі досліджені в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження у сукупності.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1 КК України органами досудового розслідування, зокрема покладено:
- показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якому 14.03.2017 року до ЄРДР за № 0000140, було внесено дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якому 29.06.2017 року до ЄРДР за № 0000255, було внесено дані за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якому 29.06.2017 року до ЄРДР за № 0000254, було внесено дані за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якому 15.08.2017 року до ЄРДР за № 0000294, було внесено дані за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якому 15.08.2017 року до ЄРДР за № 0000293, було внесено дані за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України; постанови прокурора від 03.07.2017 року, 07.08.2017 року, 15.08.2017 року, 14.09.2017 року, 19.09.2017 року, 20.09.2017 року про збереження отриманої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації; постанову прокурора прокуратури Запорізької області від 10.05.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 11.05.2017 року; постанову прокурора прокуратури Запорізької області від 11.05.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2017 року; постанову прокурора прокуратури Запорізької області від 26.05.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.05.2017 року; постанову прокурора прокуратури Запорізької області від 16.06.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 17.06.2017 року; постанову прокурора прокуратури Запорізької області від 29.06.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.06.2017 року, згідно якому 29.06.2017 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю за особою від 20.05.2017 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю за особою від 23.06.2017 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю за особою від 04.07.2017 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю за особою від 04.07.2017 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю за особою від 23.06.2017 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою від 22.05.2017 року; протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 15.07.2017 року; протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 19.05.2017 року; протокол затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину від 29.06.2017 року; протокол огляду та видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 10.05.2017 року; протокол від 10.05.2017 року; протокол від 16.05.2017 року огляду території вибухотехнічного управління ГУНП в Запорізькій області; висновок експерта від 23.05.2017 року № 12-75; протокол огляду та видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 12.05.2017 року; протокол огляду від 16.05.2017 року; протоколи від 19.05.2017 року; акт № 18/53 знищення вибухонебезпечних речових доказів від 19.05.2017 року; висновок експерта від 23.05.2017 року № 12-76; постанову від 27.05.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол огляду та видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 29.05.2017 року; протокол від 31.05.2017 року огляду предметів; протокол від 02.06.2017 року огляду виданих ОСОБА_15 предметів; висновок експерта від 08.06.2017 року № 12-81; постанову від 13.06.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол огляду та видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 17.06.2017 року; протокол огляду від 19.06.2017 року; протокол проведення слідчого експерименту та протокол огляду місця події від 07.07.2017 року; висновок експерта від 21.07.2017 року № 12-84/6-307; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол огляду та видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 29.06.2017 року; протокол огляду місця події від 29.06.2017 року; протокол проведення слідчого експерименту та протокол огляду місця події від 07.07.2017 року; висновок експерта від 20.07.2017 року № 12-89/6-289; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол обшуку від 29.06.2017 року; протокол огляду від 01.07.2017 року; протокол огляду від 08.07.2017 року; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол обшуку від 29.06.2017 року; протокол огляду від 01.07.2017 року; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; протокол проведення слідчого експерименту та протокол місця події від 07.07.2017 року; висновок експерта № 12-90/6-290 від 26.07.2017 року; висновок експерта № 2-387 від 12.07.2017 року; висновок експерта № 2-386 від 13.07.2017 року; висновок експерта № 2-388 від 07.07.2017 року; висновок експерта № 7-1038 від 10.07.2017 року; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; постанову від 16.08.2017 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні; ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 26.05.2017 року; ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2017 року та 12.05.2017 року.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів. Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України фактично не визнав.

При цьому будь-які об`єктивні дані, які б спростовували такі показання обвинуваченого ОСОБА_6 та поза усяким розумним сумнівом свідчили про те, що він вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засідання докази такої інформації не містять.

1. Доводи прокурора про те, що порушення строків, передбачених ст. 214 КПК України не несуть за собою автоматичного визнання недопустимості усіх доказів, оскільки всі досліджувані у суді події та кримінальні провадження охоплювали незаконну діяльність ОСОБА_6 із збуту та зберігання зброї та у подальшому були об`єднані в одне кримінальне провадження, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального судочинства, зокрема є, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна процедура.

Відповідно до вимог до ч.ч. 1-3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно до п. 7 ч. 5 ст. 214 КПК України, у Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження, ці дані є незмінними протягом кримінального провадження.
Відповідно до п. 2.8 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 69 від 17.08.2012 р., у разі виявлення безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу незалежно від часу їх учинення, наявність осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, декілька кримінальних правопорушень відомості про них заносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 органами досудового розслідування, зокрема обвинувачувався у тому, що:

12 травня 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут боєприпасів та вибухових речовин, знаходячись біля автобусної зупинки при в`їзді до м. Пологи Запорізької області, незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину, за 9 000 грн., згідно висновку експерта № 12-76 від 23.05.2017 року, 4 бойових реактивних протитанкових гранати РПГ-26, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії окфол, вагою 420 г в кожній, придатних до використання за призначенням, а саме здійснення пострілу та враження цілей шляхом вибуху, тобто для здійснення вибухів придатні.
29 травня 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут боєприпасів та вибухових речовин, знаходячись біля АЗС «Укрнафта», розташованої по вул. Жданова в смт. Більмак Більмацького району Запорізької області, незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину за 9 000 грн., згідно висновку експерта № 12-81 від 08.06.2017 року: 20 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, промислового виготовлення, які містять в собі заряди вибухових речовин бризантної дії тротил, вагою 50-56 г кожний; 20 бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які містять в собі ініціюючі вибухові речовини ТНРС вагою 0,1 г, азид свинцю вагою 0,2 г та бризантні вибухові речовини підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1 г кожний. Корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 в сукупності з наданими бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ, являються бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, придатні для здійснення вибуху; 2 бойові реактивні протитанкові гранати РПГ-26 промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії - окфол 420 г в кожній, придатні для здійснення вибухів.
17 червня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на автошляху, в районі залізничного переїзду, між смт. Більмак та с. Гусарка Більмацького району Запорізької області, збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку,
доручено проведення контролю за вчиненням злочину, за грошові кошти в сумі 6 000 грн., згідно висновку експерта 12-84/6-307 від 21.07.2017 року: 40 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів,
містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 48 г кожний,
придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного озброєння або при створенні необхідних для цього умов; бойову реактивну протитанкову гранату РПГ-26, промислового виготовлення, яка відноситься до боєприпасів, містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії окфол, вагою 420 г, придатна до використання за призначенням, а саме здійснення пострілу та враження цілей шляхом вибуху, тобто для здійснення вибуху придатна.
29 червня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, знаходячись на автодорозі на відстані приблизно 2 км від АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_15 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення контролю за вчиненням злочину за грошові кошти в сумі 15 000 грн., згідно висновку експерта 12-89/6-289 від 20.07.2017 року: 80 бойових унітарних пострілів осколкових гранат ВОГ-25, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 48 г кожний, придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного озброєння або при створенні необхідних для цього умов; 20 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди вибухових речовин бризантної дії тротил вагою 50-56 г; 17 бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, містять в собі ініціюючи вибухові речовини ТНРС вагою 0,1 г, азид свинцю вагою 0,2 г та бризантні вибухові речовини підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1 г кожний. Корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 в сукупності з наданими бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ являються бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів, придатні для здійснення вибухів.
Крім того, ОСОБА_6 , маючий умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, в період часу з серпня по вересень 2016 року, знаходячись на відстані приблизно 12 км від с. Солодководне Розівського району Запорізької області у напрямку Маріупольської траси, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого: 980 патронів калібру 5,45х39 мм; 700 патронів з маркуванням « НОМЕР_1 », калібру 7,62х39 мм; 2160 патронів з маркуванням « НОМЕР_2 », калібру 5,45х39 мм; 80 патронів з маркуванням «WOLF-7,62х39», калібру 7,62х39 мм; 19 патронів з маркуванням « НОМЕР_3 » та «17-73», калібру 7,62х53 мм; 3000 патронів калібру 7,62х39 мм; 2 бойових уніфікованих підривника дистанційної дії типу УЗРГМ-2; 1 бойовий бронебійно-запальний-трасуючий постріл патронного зарядження, калібру 23 мм, які перевіз на автомобілі «УАЗ-469», з невстановленим державним номерним знаком, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , які зберігав до 29.06.2017 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було зареєстровано в ЄРДР 14.03.2017 року за № 0000140 про те, що невстановлені особи займаються незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами (т. 3 а.с. 2), але, по цьому злочину відсутні висновки органів досудового розслідування щодо наявності події кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, про що свідчить відсутність будь-якої форми закінчення досудового розслідування по цьому епізоду, як цього вимагає ст. 283 КПК України.
Колегія суддів вважає, що внесення відомостей до ЄРДР по епізоду від 14.03.2017 року, ні яким чином не давало право слідчому або прокурору здійснювати досудове розслідування до внесення відомостей до реєстру по епізодам злочинної діяльності останнього від 12.05.2017 року, 29.05.2017 року, 17.06.2017 року, 29.06.2017 року оскільки зазначені положення кримінального процесуального закону щодо обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР щодо кожного правопорушення окремо, не були виконані ні слідчим, ні прокурором.

У зв`язку з цим, не може свідчити про законність вищевказаних дій органів досудового розслідування і постанова прокурора відділу прокуратури Запорізької області від 29.06.2017 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне кримінальне провадження під № 0000140.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- виходячи з наданого стороною обвинувачення витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, - 14.03.2017 року до ЄРДР за № 0000140, були внесені дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за фабулою: 14.03.2017 року до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення начальника УКР ГУНП в області про те, що невстановлені особи на території м. Запоріжжя та Запорізької області займаються незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами (а.с. 2 т. 3). В подальшому в рамках даного кримінального провадження, згідно до ухвал слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2017 р. та 12.05.2017 р., були проведені негласні слідчі (розшукові) дії (далі НСРД) щодо ОСОБА_6 (а.с. 36-40 т. 2). Так, постановою прокурора від 11.05.2017 р. призначено проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у кримінальному провадженні № 0000140, зокрема щодо ОСОБА_6 (а.с. 16-17 т. 1 п.д.). Згідно протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2017 р., здійсненого на підставі постанови прокурора від 11.05.2017 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, в діях ОСОБА_6 були виявлені ознаки кримінального правопорушення (а.с. 18 т. 1 п.д.). Отже, вказані обставини відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 214 КПК України зобов`язували слідчого або прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після виявлення цих обставин, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань окремі відомості щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення і лише після цього розпочати розслідування. Разом з тим, після виявлення 12.05.2017 року ознак кримінального правопорушення, яке не розслідується у кримінальному провадженні № 0000140 від 14.03.2017 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2017 р. прокурору протягом 24 годин з моменту виявлення ознак кримінального правопорушення не передавався, клопотання про надання дозволу на використання результатів негласних слідчих дій прокурором не вносилось. При цьому, дані про вчинення даного кримінального правопорушення було внесено до ЄРДР, згідно до наданого прокурором витягу лише 29.06.2017 року під № 0000255, коли по розслідуванню вказаного правопорушення було здійснено ряд слідчих (процесуальних) дій, що свідчить про те, що досудове розслідування за фактом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту ОСОБА_6 12.05.2017 року бойових припасів та вибухових речовин було розпочато без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому, на думку суду, до обвинуваченого була застосована неналежна правова процедура (а.с. 5 т. 3);
- аналогічно і за епізодами незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин від 29.05.2017 року та 17.06.2017 року, постановами прокурора від 26.05.2017 року та 16.06.2017 року призначено проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у кримінальному провадженні № 0000140 щодо ОСОБА_6 (а.с. 19-20, 22-23 т. 1). Згідно до протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 29.05.2017 року та 17.06.2017 року здійсненого на підставі зазначених вище постанов прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, були виявлені обставини, що свідчили про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень (а.с. 21, 24 т. 1). Однак, в порушення вимог ч.ч. 1-3 ст. 214 КПК України, п. 2.8 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, п. 4.3.1., 4.3.2. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, після виявлення цих обставин відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань своєчасно внесені не були, але досудове розслідування за цими подіями розпочато. Таким чином, розслідування по факту незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин за епізодами від 29.05.2017 року та 17.06.2017 року, також було розпочато без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відповідні дані до ЄРДР були внесені за епізодом від 29.05.2017 року 29.06.2017 року за № 0000254, а за епізодом від 17.06.2017 року 15.08.2017 року за № 0000294 (а.с. 4, 6 т. 3);
- за епізодом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту 29.06.2017 року бойових припасів та вибухових речовин, виявленого в рамках проведення НСРД у кримінальному провадженні № 0000140, суд зазначає наступне. Так, згідно до постанови прокурора від 29.06.2017 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину та виходячи з протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 29.06.2017 року, у діях ОСОБА_6 були виявлені ознаки кримінального правопорушення (а.с. 25-26, 27 т. 1). Водночас відомостей (витяг) про внесення до ЄРДР даних про реєстрацію кримінального провадження за епізодом від 29.06.2017 року суду надано не було. При цьому, виходячи з реєстру матеріалів досудового розслідування долученого до обвинувального акту, в ньому окрім зазначених вище кримінальних проваджень, зазначено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000253 від 29.06.2017 року, яке можливо має відношення до вказаного епізоду, але через ненадання прокурором витягу щодо вказаного провадження у суду відсутні можливості переконатися у цьому. Разом з тим, у разі наявності таких обставин (внесення до ЄРДР даних за вказаним епізодом 29.06.2017 року), проведення розслідування по вказаному епізоду виходячи з наданих суду письмових доказів, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000140 від 14.03.2017 року, є досить дивним, та не може свідчити про відсутність порушень з цього приводу зі сторони органу досудового розслідування (а.с. 7-17 т. 1);
- крім того, згідно до обвинувального акту ОСОБА_6 також обвинувачується у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів та вибухових речовин, які були виявленні 29.06.2017 року під час санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, як вбачається з ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та протоколу обшуку вказаного домоволодіння від 29.06.2017 року, дозвіл слідчого судді на проведення обшуку та сам обшук проведено в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000140 від 14.03.2017 року (а.с. 8 т. 3, 64-68 т. 3). В подальшому, виходячи з наданого прокурором витягу з ЄРДР про внесення даних щодо реєстрації кримінального провадження за № 0000293, за правовою кваліфікацію ч. 1 ст. 263 КК України, відомості за вказаним епізодом були внесені до ЄРДР, - 15.08.2017 року (а.с. 3 т. 3). Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, на час звернення слідчого до слідчого судді із клопотанням про обшук, органи досудового розслідування вже здійснили чотири оперативні закупки бойових припасів та вибухових речовин у ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, були обізнані про наявність обставин, що свідчили про ознаки кримінального правопорушення. За таких обставин, звернення слідчого із клопотанням про обшук в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000140 від 14.03.2017 року, та вчинення інших процесуальних дій по вказаному епізоду, яке не мало ніякого відношення до ОСОБА_6 , оскільки порушено щодо невизначеного кола осіб, що в подальшому слідчий намагався усунути шляхом внесення 15.08.2017 року відповідних даних до ЄРДР, є таким що не може свідчити про законність проведеного обшуку, оскільки, зокрема суперечить нормам ч. 1 ст. 214 КПК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 був отриманий у встановленому законом порядку на підставі ухвали слідчого судді саме у кримінальному провадженні № 0000140, оскільки під час проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема проведення обшуку, слідчий суддя на цій стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі наявності достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (відшукування предметів, вилучених з обігу), задовольнити або не задовольнити клопотання про обшук.

Не заслуговують уваги доводи прокурора і про те, що порушення органом досудового розслідування 24-х годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР були обумовлені необхідністю проведення експертних досліджень предмету злочину, передбаченого ст. 263 КК України, а саме зброї та боєприпасів, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

2. Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про істотні порушення вимог ст. 257 КПК України органами досудового розслідування, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 257 КПК України якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
Згідно п. 4.3.1., 4.3.2. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 р., якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується в даному кримінальному провадженні, слідчим або уповноваженим оперативним підрозділом невідкладно складається протокол, що не пізніше 24 годин з моменту виявлення ознак зазначеного кримінального правопорушення надається прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва; прокурор досліджує отриману інформацію, визначену в п. 4.3.1 і в разі підтвердження даних про виявлення ознак кримінального правопорушення, яке не розслідується в даному кримінальному провадженні, узгодивши це питання з керівником прокуратури, складає відповідне клопотання і вносить його на розгляд слідчому судді.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що за фактом незаконного поводження невстановленими особами зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами на підставі матеріалів правоохоронних органів до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0000140 від 14.03.2017 р. (т. 3 а.с. 2).
В межах вищезазначеного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 16.03.2017 року та 12.05.2017 року надано дозвіл на проведення НСРД відносно ОСОБА_6 на 60 днів (т. 2 а.с. 36-40).
Постановою прокурора у кримінальному провадженні № 0000140 від 11.05.2017 року надано дозвіл на проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 16-17).
Всупереч вказаним вимогам процесуального законодавства та зазначеного нормативно-правового акту після виявлення 12.05.2017 року ознак кримінального правопорушення, яке не розслідується у кримінальному провадженні № 0000140 від 14.03.2017 р., протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2017 р. (т. 1 а.с. 18) прокурору протягом 24 годин з моменту виявлення ознак кримінального правопорушення не передавався, клопотання про надання дозволу на використання результатів негласних слідчих дій прокурором зовсім не вносилось.
Таким чином, розслідування факту незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу від 12.05.2017 р. було розпочато без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це дає апеляційному суду додаткові підстави вважати, що до обвинуваченого була застосована неналежна правова процедура.

До речі, ці порушення ст. 257 КПК України, а також п. 4.3.1., 4.3.2. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 р., стосуються і епізодів від 29.05.2017 року, 17.06.2017 року та від 29.09.20197року, оскільки постановами прокурора у іншому кримінальному провадженні № 0000140 від 14.03.2017 року було надано дозвіл на проведення контролю за вчиненням злочинів у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 19-20; 22-23; 25-26), однак протоколи про результати контролю за вчиненням цих злочинів прокурору протягом 24 годин з моменту виявлення ознак кримінальних правопорушень не передавалися, клопотання про надання дозволу на використання результатів негласних слідчих дій прокурором не вносилися.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про визнання недопустимими доказів, а саме:

- за епізодом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин від 12.05.2017 року (дані внесені до ЄРДР за № 0000255 від 29.06.2017 року): протокол огляду та видачи грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 12.05.2017 року із фототаблицею до нього (а.с. 23-32 т. 2 п.д.), протокол огляду від 16.05.2017 року, виданих 12.05.2017 року ОСОБА_15 за наслідками проведеної оперативної закупки предметів (а.с. 33 т. 2 п.д.); протоколи огляду під час проведення полігонних випробувань від 19.05.2017 року з фототаблицею (а.с. 34-36, 37-56 т. 2 п.д.); висновок експерта від 23.05.2017 року № 12-76 (а.с. 59-70 т. 2 п.д.); постанову від 27.05.2017 року про визнання речових доказів у кримінальному провадженні (а.с. 71-72 т. 2 п.д.);
- за епізодом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин від 29.05.2017 року (дані внесені до ЄРДР за № 0000254 від 29.06.2017 року): протокол огляду та видачи грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 29.05.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 74-89 т. 2 п.д.); протокол огляду від 31.05.2017 року виданих ОСОБА_15 за наслідками проведеної 29.05.2017 року оперативної закупки предметів (а.с. 90 т. 2 п.д.); протокол огляду під час полігонних випробувань від 02.06.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 91-99 т. 2 п.д.); висновок експерта від 08.06.2017 року за № 12-81 (а.с. 102-120 т. 2 п.д.); постанову про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 13.06.2017 року (а.с. 121-122 т. 2 п.д.);
- за епізодом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин від 17.06.2017 року (дані внесені до ЄРДР за № 0000294 від 15.08.2017 року): протокол огляду та видачи грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 17.06.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 124-134 т. 2 п.д.); протокол огляду від 19.06.2017 року виданих 17.06.2017 року ОСОБА_15 за наслідками проведеної оперативної закупки предметів (а.с. 135 т. 2 п.д.); протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 136-142 т. 2 п.д.); протокол огляду місця події від 07.07.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 143-149 т. 2 п.д.); висновок експерта від 21.07.2017 року № 12-84/6-307 (а.с. 150-162 т. 2 п.д.);
- за епізодом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів та вибухових речовин від 29.06.2017 року (дані внесення до ЄРДР відсутні, можливо за № 0000253 від 29.06.2017 року, водночас всі слідчі (процесуальні) дії по вказаному епізоду, як і по іншим, проведені в рамках кримінального провадження № 0000140 від 14.03.2017 року): протокол огляду та видачи грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 29.06.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 167-186 т. 2 п.д.); протокол огляду місця події від 29.06.2017 року (а.с. 1-3 т. 3 п.д.); протокол затримання ОСОБА_6 від 29.06.2017 року (а.с. 99-100 т. 1 п.д.); ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2017 року про накладення арешту на вилучене в ході проведення огляду автомобіля ВАЗ «ЛАДА 110» державний номерний знак НОМЕР_4 , майно (а.с. 4 т. 3 п.д.); протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 7-14 т. 3 п.д.); протокол огляду місця події від 07.07.2017 року з фототаблицею до нього (а.с. 15-22 т. 3 п.д.); висновок експерта від 20.07.2017 року № 12-89/6-289 (а.с. 24-39 т. 3 п.д.); постанову про визнання речових доказів у кримінальному проваджені від 16.08.2017 року (а.с. 40-42 т. 3 п.д.); ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с. 7 т. 3); протокол обшуку транспортного засобу марки ЗАЗ «Таврія» номерний знак НОМЕР_5 від 29.06.2017 року (а.с. 44-48 т. 3 п.д.); ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення 29.06.2017 року обшуку автомобіля ЗАЗ «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_5 (а.с. 49 т. 3 п.д.); протокол огляду від 01.07.2017 року з доданою до нею фототаблицею (а.с. 50-53 т. 3 п.д.); протокол огляду від 08.07.2017 року (а.с. 54-56 т. 3 п.д.); постанови про визнання речових доказів у кримінальному проваджені від 16.08.2017 року із квитанціями до них (а.с. 57-60, 61-63 т. 3 п.д.);
- за епізодом незаконного носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових речовин від 29.06.2017 року, виявлених під час обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 (дані до ЄРДР внесені за № 0000293 від 15.08.2017 року): ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку житла (а.с. 8 т. 3); протокол обшуку від 29.06.2017 року із відеозаписом вказаної слідчої дії (а.с. 64-68, 71 т. 3 п.д.); довідку про рівень небезпечності об`єктів від 29.06.2017 року (а.с. 69 т. 3 п.д.); акт перевірки об`єкту на наявність вибухонебезпечних предметів від 29.06.2017 року (а.с. 70 т. 3 п.д.); протокол огляду від 01.07.2017 року з доданою до нього фототаблицею (а.с. 72-79 т. 3 п.д.); протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року з доданою до нього фототаблицею (а.с. 89-94 т. 3 п.д.); протокол огляду місця події від 07.07.2017 року з доданою до нього фототаблицею (а.с. 95-99 т. 3 п.д.); висновок експерта № 12-90/6-290 від 26.07.2017 року (а.с. 102-113 т. 3 п.д.); висновок експерта № 2-387 від 12.07.2017 року (а.с. 115-119 т. 3 п.д.); висновок експерта № 2-386 від 13.07.2017 року (а.с. 120-127 т. 3 п.д.); висновок експерта № 2-388 від 07.07.2017 року (а.с. 130-134 т. 3 п.д.).

3. Колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора і про те, що відсутні ознаки провокації злочину, оскільки постанови прокурора на проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 11.05.2017 року, 26.05.2017 року, 16.06.2017 року та 29.06.2017 року відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, так як, навпаки ці постанови не відповідають вимогам, зокрема ч. 3 ст. 271 КПК України.

Так, особливими умовами провадження заходів з контролю за вчиненням злочинів за змістом ч. 3 ст. 271 КПК є те, що під час підготовки та проведення контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона б не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Зокрема, у справі "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року ЄСПЛ зазначив, що провокація з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

При визначенні того, чи мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку із провокацією злочину, ЄСПЛ оцінює ситуацію на предмет:

1) наявності ознак підбурювання особи до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (матеріальний аспект);

2) дотримання позитивних зобов`язань держави розглянути належним чином заяву особи про схиляння її до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (процесуальний аспект).

На думку ЄСПЛ, провокація злочину по суті має місце, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності для того підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особа до вчинення злочину. При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: а) наявність підстав для проведення відповідних заходів - тобто конкретних і достатніх фактичних даних, що вказують на можливе вчинення особою злочину та б) роль співробітників правоохоронних органів у вчиненні злочину - тут ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи "приєдналися" вони до злочину, який особа вже почала вчиняти без будь-якої участі з їхнього боку (див. рішення у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 9 червня 1998 року, "Барк Хун проти Туреччини" від 15 грудня 2009 року, "Худобін проти Росії" від 26 жовтня 2006 року).

При вирішенні, чи було розслідування "по суті пасивним", ЄСПЛ розглядає причини проведення операції під прикриттям і поведінку органів влади, які проводять її. Зокрема, ЄСПЛ визначає, чи була об`єктивною підозра, що заявник брав участь у злочинній діяльності або був схильний до вчинення кримінального правопорушення.

Інший фактор, який необхідно брати до уваги, стосується того, чи змусили заявника вчинити розслідуваний злочин. Прояв ініціативи у встановленні контактів із особою за відсутності будь-яких об`єктивних підозр, що заявник брав участь у злочинній діяльності або виявляв схильність до вчинення кримінального правопорушення, повторення пропозиції, незважаючи на початкову відмову заявника, наполегливе підбурювання, підвищення ціни вище середньої і звернення до співчуття заявника за допомогою згадки симптомів наркотичної абстиненції було визнано ЄСПЛ, як поведінка, яку можна вважати примусом особи до вчинення даного злочину, незалежно від того, чи був відповідний агент співробітником органів правопорядку або приватною особою, яка діяла за вказівкою таких органів (див. рішення у справах "Баннікова проти Росії" від 4 листопада 2010 року, "Барк Хун проти Туреччини" від 15 грудня 2009 року, "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року, "Ваньян проти Росії" від 15 грудня 2005 року).

Обґрунтовуючи рішення про наявність провокації вчинення злочинів, суд першої інстанції зокрема зазначив, що працівник поліції, а саме заступник начальника відділу УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 , 12.05.2017 року, 29.05.2017 року, 17.06.2017 року та 29.06.2017 року здійснив оперативні закупки бойових припасів та вибухових речовин у ОСОБА_6 .
Наведені обставини свідчать про те, що отримавши 10.05.2017 року інформацію про причетність ОСОБА_6 до збуту бойових припасів та вибухових речовин, працівники поліції не зупинившись на проведенні однієї оперативної закупки, - 12.05.2017 року, здійснили ще декілька закупок, при цьому виходячи з протоколів аудіо -, відеоконтролю за особою, із записами цієї процесуальної дії, ОСОБА_15 (закупним) вживалися активні дії до підбурювання ОСОБА_6 до вчинення злочинів, що у сукупності з іншими доказами, на думку колегії суддів, свідчить про провокацію вчинення злочинів, яких ОСОБА_6 не мав наміру вчиняти.

При цьому колегія суддів погоджується з наступними висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли обвинувачений заявляє про підбурювання його до вчинення злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися недопустимими. Дотримання цього принципу особливо важливе, якщо оперативно-розшуковий захід було проведено без достатньо правової підстави чи належних гарантій недопущення зловживань (п.п. 133-135 рішення у справі «Худобін проти Російської Федерації» від 26.10.2006 року, п. 60 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року). Якщо обвинувачений висуває аргумент про підбурювання, внутрішньодержавні суди зобов`язані розглянути його в рамках змагальної, ретельної, всебічної і переконливої процедури, при цьому на сторону обвинувачення покладається тягар доведення відсутності підбурювання. Межі судової перевірки повинні включати мотиви прийняття рішення про негласний захід, про ступінь участі правоохоронного органу в скоєнні злочину, а також про характер будь-якого підбурювання або тиску, якого зазнав заявник (п. 55 рішення у справі «Носко и Нефедов проти Росії» від 30.10.2014 року). У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надаючи визначення поняттю підбурювання, зазначав, що підбурювання має місце тоді, коли працівники міліції або особи, що діють по їх вказівці, не обмежуються пасивним розслідуванням злочинних дій, а здійснюють вплив на особу, щоби підбурювати до вчинення злочину, який за інших умов не був би вчинений, тобто отримати докази та порушити кримінальне переслідування (п. 55 рішення «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року, п. 37 рішення «Баннікова проти Росії» від 04.11.2010 року);
- згідно до аналізу ст. 271 КПК України контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин; під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем; здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні; прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину;
- постановами прокурора від 11.05.2017 року, 26.05.2017 року, 16.06.2017 року та 29.06.2017 року для отримання доказів злочинної діяльності ОСОБА_6 призначено проведення співробітниками СУ ГУНП в Запорізькій області негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (а.с. 16-17, 19-20, 22-23, 25-26 т. 1). Водночас всупереч вимогам ч. 1 ст. 271 КПК України в цих постановах не наведено підстав для проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_6 . При цьому у постановах про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.05.2017 року та 26.05.2017 року зазначено, що «Будь-яке провокування на вчинення злочину під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії відсутнє, оскільки будуть створені лише умови для виявлення її справжніх намірів, спрямованих на збут зброї та боєприпасів та доведення свого злочинного умислу до кінця» (а.с. 16-17, 19-20 т. 1);
- у постановах про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 16.06.2017 року та 29.06.2017 року в частині цього вказано, що «Провокування до вчинення злочину відсутні, оскільки буде здійснено лише оперативну закупку». Водночас у постанові від 29.06.2017 року навіть не зазначено кому доручено проведення оперативної закупки, що є неприпустимим (а.с. 22-23, 25-26 т. 1). Текст зазначених постанов надрукований, однак прізвище ОСОБА_6 та його анкетні дані виконані від руки, що дає підстави для висновку про формальний підхід до встановлення обставин, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину;
- окрім того, як вбачається з матеріалів провадження, здійснюючи в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000140 від 14.03.2017 року, контроль за вчиненням злочину відповідно до постанови прокурора від 10.05.2017 року щодо ОСОБА_20 , працівниками поліції були виявлені ознаки кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 . У зв`язку з наведеними обставинами, в рамках цього ж кримінального провадження в порядку НСРД, працівниками поліції, а саме заступником начальника відділу УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 , 12.05.2017 року, 29.05.2017 року, 17.06.2017 року та 29.06.2017 року, були здійснені оперативні закупки бойових припасів та вибухових речовин у ОСОБА_6 . Отже, наведені обставини свідчать про те, що отримавши 10.05.2017 року інформацію про причетність ОСОБА_6 до збуту бойових припасів та вибухових речовин, працівники поліції не зупинившись на проведенні однієї оперативної закупки, - 12.05.2017 року, здійснили ще декілька закупок, при цьому виходячи з протоколів аудіо -, відеоконтролю за особою, із записами цієї процесуальної дії, ОСОБА_15 (закупним) вживалися активні дії до підбурювання ОСОБА_6 до вчинення злочину;
- крім того, суд також приймає до уваги в цій частині, що у справі відсутні дані про те, що ОСОБА_6 займався збутом бойових припасів та вибухових речовин іншим особам, крім ОСОБА_15 , який є працівником поліції, що не може не викликати сумнівів у відсутності ознак провокування;
- за таких обставин, суд критично розцінює в цій частині показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які є працівниками поліції, про те, що необхідність проведення такої кількості оперативних закупок була викликана необхідністю вчинення заходів по встановленню ринка постачання, збуту боєприпасів, їх місця зберігання, а також осіб, які могли б бути причетними до даної кримінальної схеми, оскільки здійснення такої кількості оперативних закупок, в даному випадку, не може бути визнано виправданим, враховуючи при цьому, що мета цих заходів так і не була досягнута, оскільки окрім ОСОБА_6 , нікому не було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
- докази, отримані органом досудового розслідування внаслідок провокації, тобто підбурювання до вчинення злочину, відповідно до практики Європейського суду з прав людини визнаються порушенням гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий судовий розгляд. З урахуванням наведеного, а також критеріїв, визначених Європейським судом з прав людини, суд, перевіривши обставини, що впливають на допустимість доказів, покладених в основу обвинувачення, приходить до переконання, що дії оперативних працівників щодо здійснення оперативних закупок, - 29.05.2017 року, 17.06.2017 року та 29.06.2017 року, мають ознаки провокації злочину;
- таким чином, докази, отриманні шляхом провокації є порушенням п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому не можуть бути використані у справі.
4. Безпідставними є доводи прокурора про відсутність порушення ст. 290 КПК України органами досудового розслідування, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
За правилами ч. 12 вказаної норми, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання, постанови, ухвали слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторона захисту та суд можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно таких дій.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 16 жовтня 2019 року № 13-43кс19, якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення ст. 290 КПК України.
Як убачається зі змісту вироку, ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2017 року та 12.05.2017 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій із втручанням у приватне спілкування, а саме: зняття з транспортних телекомунікаційних мереж з номеру мобільного телефону, який належить та використовується ОСОБА_6 , спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, аудіо -, відеоконтролю строком на 60 днів, були розсекречені 14.12.2018 року та відкриті стороні захисту 26.12.2018 року, тобто під час судового розгляду справи (а.с. 24, 36-40 т. 2).

Отже, питання про розсекречення вищевказаних ухвал слідчого судді апеляційного суду, яка стала правовою підставою проведення НСРД у виді аудіо-, відеоконтролю особи не ініціювалося прокурором під час досудового розслідування, ці ухвали були розсекречені більше чим через 1 (один) рік 2 місяці після направлення кримінального провадження до суду першої інстанції. Доказів про протилежне матеріали провадження не містять, не заперечував цього прокурор і під час судового розгляду в суді першої інстанції.
Таким чином, місцевий суд дійшов умотивованого висновку про порушення стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК, а тому отримані у справі при проведенні НСРД докази обґрунтовано визнані судом недопустимими.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи прокурора, зокрема про те, що:
- стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, у встановленому законом порядку скасовано грифи секретності з документів, які були складені слідчими та оперативними працівниками ГУНП в Запорізькій області та прокурором під час проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні. Зняття грифів секретності з матеріалів проведення НС(Р)Д та документів, на підставі яких вони проводились потребує значного часу, у зв`язку з певною послідовністю та черговістю прийняття рішень;

- враховуючи наведене, під час виконання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 290 КПК України сторону захисту та обвинувачених ознайомлено з усіма документами, що перебували у володінні органу досудового розслідування щодо проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні. Усі протоколи проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні містять посилання на реквізити ухвал Апеляційного суду Запорізької області, на підставі яких проведено вказані заходи. У подальшому, виконуючи вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України стороною обвинувачення надано на ознайомлення ухвали Апеляційного суду Запорізької області щодо проведення НС(Р)Д у вказаному кримінальному провадженні на стадії судового розгляду, що передбачено ч. 11 ст. 290 КПК України;

- під час дослідження судом змісту вказаних ухвал та реквізитів, встановлено, що вони винесені компетентною особою та судом, в них зазначені підстави проведення та строк виконання дій. Встановлені відомості не суперечать іншим матеріалам НС(Р)Д. Долучення та ознайомлення на стадії судового розгляду вказаних матеріалів не призвело до встановлення нових обставин у кримінальному провадженні, затягування судового розгляду або до подачі обґрунтованих клопотань чи заяв, які б оспорювали їх зміст та законність;

- клопотання слідчого про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій взагалі винесені до моменту ухвалення рішень Апеляційного суду Запорізької області про проведення НС(Р)Д, порушення вимог ст. 290 КПК України не може тягнути за собою визнання недопустимим доказом вказані клопотання;

- враховуючи наведене, посилання суду на порушення вимог ст. 290 КПК України щодо ознайомлення сторони захисту та обвинувачених з матеріалами кримінального провадження та подальше визнання недопустимими доказами усіх матеріалів НС(Р)Д вважає незаконним, оскільки ознайомлення з матеріалами провадження відбулось як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового розгляду в порядку положень ст. 290 КПК України;

- помилковою є позиція суду щодо визнання недопустимими доказами: постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та протоколи за наслідками їх проведення, оскільки контроль за вчиненням злочину проводиться за рішенням прокурора і не потребує дозволу суду. Усі контролі за вчиненням у формі оперативної закупки (злочину (11.05.2017, 26.05.2017. 16.06.2017, 29.06.2017) проведено на підставі відповідних постанов прокурора з дотриманням вимог КПК України. З вказаними матеріалами кримінального провадження сторона захисту та ОСОБА_6 ознайомлені під час закінчення досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про те, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, отримані на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2017 року та 12.05.2017 року, а саме: постанови прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчинення злочину від 11.05.2017 року, 26.05.2017 року, 16.06.2017 року, 29.06.2017 року, протоколи про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2017 року, 29.05.2017 року, 17.06.2017 року, 29.06.2017 року, протоколи про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю особи від 20.05.2017 року, 23.06.2017 року, 04.07.2017 року (з диском до них), протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 19.05.2017 року, 15.07.2017 року (з диском до них), доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_6 , постанови про збереження отриманої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації від 03.07.2017 року, 07.08.2017 року, 15.08.2017 року, 14.09.2017 року, 19.09.2017 року, 20.09.2017 року, є недопустимими доказами.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не бачить більше правових підстав розглядати інші доводи прокурора, зокрема про те, що:

- сторона обвинувачення не погоджується з висновками суду щодо порушень норм ст. 253 КК України в частині повідомлення осіб щодо яких проводилися негласні слідчі у кримінальному провадженні. Так, в матеріалах кримінального провадження № 0000140 (т. 4 арк. 135-136) з якими сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_6 26.09.2017 ознайомились у повному обсязі містяться доручення прокурора та повідомлення про факт проведення НС(Р)Д відносно ОСОБА_6 від 22.09.2017. Вказані документи не долучались У ході судового слідства, оскільки не несуть доказового значення в розумінні ст. 84 КПК України, факт проведення НС(Р)Д ніким не оспорювався, з вказаних питань клопотання сторонами не заявлялись, судом вказане питання не підіймалось;

- сторона обвинувачення також не погоджується з позицією суду щодо неналежного оформлення протоколів НС(Р)Д начебто не уповноваженими на те особами. Так у матеріалах кримінального провадження міститься доручення слідчого, адресоване управлінню карного розшуку ГУНП в Запорізькій області, працівниками якого є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Водночас, у вироку суд посилається й на порушення 24-х годинного терміну під час складання та надіслання протоколів НС(Р)Д відповідальними на те особами. Вказаний факт обумовлений необхідністю аналізу отриманої інформації, її дослідженням та подальшим виготовленням документів (протоколів) з дотриманням вимог таємного діловодства,

оскільки вони не спростовують зазначених вище висновків суду першої інстанції щодо недопустимості вирішальних доказів обвинувачення.

5. Не заслуговують уваги доводи апелянта і про те, що суд першої інстанції не врахував показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , а також обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав фактичні обставини справи, оскільки вони самі по собі та в сукупності між собою, не підтверджують вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 суд відноситься критично, оскільки вони є працівниками поліції, а тому є заінтересованими особами у справі, що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_6 , то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що всі доводи скарги прокурора про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у повному обсязі спростовуються сукупністю вивчених, проаналізованих та наведених у вироку доказів, і ці висновки місцевого суду, колегія суддів вважає правильними та такими, що відповідають вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Розівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: