Справа № 127/4288/21
Провадження №11-кп/801/540/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що з огляду на особову справу ОСОБА_8 його не було засуджено до жодного з видів покарань, перелічених в ст.ст.81,82 КК України, тому до нього не можуть бути застосовані умовно-дострокове звільнення та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою звільнити ОСОБА_8 або замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким. Вимоги мотивує тим, що на день подачі клопотання ОСОБА_8 відбув майже 16 років призначеного покарання, позитивно характеризується. Оскаржуваною ухвалою не дотриманий принцип верховенства права, встановлений ст. 8 КПК України, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Неправильне застосування кримінального закону полягає у незастосуванні Конституції України, як норми прямої дії, що має найвищу юридичну силу, зокрема ст. 28, ст. 55 Конституції України. Суд жодним чином не захистив права засудженого.

Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Вироком Апеляційного суду АР Крим від 30.11.2007 року, з врахуванням ухвали Верховного Суду України від 29.05.2008 року, ОСОБА_8 засуджено за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, п "г" ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 2 ст. 89 КК України (в редакції 1960 року), з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 20.08.2006 року по 17.05.2007 року та з 01.06.2007 року по 29.05.2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

З положень даної правової норми вбачається, що довічне позбавлення волі є найбільш суворим основним та безстроковим покаранням, відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до спеціальної кримінально-виконавчої установи без зазначення у вироку строку його тримання в ній.

Статтею 51 КК України визначено, що до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань як: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді: виправних робіт; службових обмежень для військовослужбовців; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Частиною першою ст. 81 КК України та частиною першою статті 82 КК України встановлено вичерпний перелік покарань, при відбуванні яких можливе умовно-дострокове звільнення чи заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, і довічне позбавлення волі, як окремий вид покарання до даного переліку не входить.

Також загальним для видів покарань, до яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення чи заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, є те, що всі вони є строковими.

Юридичною підставою застосування даних правових норм є відбуття особою певної частини строку призначеного їй покарання. Відповідно до ч.5. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.10.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК України. При цьому, фактичне відбуття особою передбаченого відповідним пунктом ч. 3 ст. 81 КК України строку покарання є обов`язковим незалежно від того, від відбування якого саме покарання вона може бути умовно-достроково звільнена, основного, основного та додаткового чи лише додаткового.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі не є покаранням, призначеним на певний строк, і тому на нього не можуть поширювати свою дію норми ст.81, ст.82 КК України, про застосування яких ставлять питання апелянти.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, при прийнятті ухвали суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 і такі правові положення не суперечать ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини та Конституції України.

Європейським судом з прав людини при розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» 09.07.2013 року було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при пожиттєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм. В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований в рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальний строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання. Цей строк, як і в Україні становить 20-25 років.

Право на помилування в Україні передбачено ст. 87 КК України.

Правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.

У підсумкових висновках стосовно довічного ув`язнення при розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» Європейським судом було зазначено, що ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна тлумачитись в контексті перегляду покарання у виді довічного ув`язнення таким чином, щоб національна влада могла визнати, що в результаті відбування покарання засудженим був досягнутий такий прогрес і виправлення, в результаті якого тривале тримання засудженого в ізоляції не може бути виправданим нелогічними обставинами.

Суду не надано право оцінювати достатність чи недостатність даних для звільнення від довічного ув`язнення.

Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.

Для застосування положень ст.ст.81, 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.

Відповідно до роз`яснень п.3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4