УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клинове, Гродського району, Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні непонолітню дитину, батьків-пенсіонерів, працюючого в АТ «Укрзалізниця» на посаді головного інженера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0000558, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2021 року,
В С Т А Н О В И В:
09 серпня 2021 року слідчий відділу розслідування злочині у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0000558, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2021 року.
Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000558 від 06.08.2021 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2021 року, близько 20 години 47 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «BMW» модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ-ЧОП» на 37 кілометрі, зі сторони міста Київ в напрямку місто Житомир в селі Березівка, та в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, а також в порушення вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у суміжних смугах руху зменшували швидкість попутні транспортні засоби, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, та відповідно своєчасно не зменшив швидкість свого руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину автодороги з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив наїзд на останню.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), д), 18.4, Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого,ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

07 серпня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 серпня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що наявність підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.08.2021;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ;

-протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При цьому, слідчий звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:
Ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення залишив місце ДТП. Також, слідчий у клопотанні зазначає, що грубість допущених ОСОБА_7 порушень безпеки дорожнього руху, наявність вагомих підстав вважати, що підозрюваний може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування, у тому числі шляхом виїзду за межі України, тобто дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне, що даний ризик обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні визначальними є покази потерпілих та свідків, а відтак, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих та свідків, ОСОБА_7 може впливати на них, змушуючи їх із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Також, слідчий у клопотанні зазначає, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Повноваження прокурора та захисників, які були присутні під час розгляду клопотання, слідчим суддею перевірені.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та застосування до його підзахисного такого запобіжного заходу як тримання під вартою, посилаючись на відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, клопотання слідчого ґрунтується лише на припущеннях, у кримінальному провадженні не проведено жодної експертизи, які мають вирішальне значення для встановлення всіх обставин справи. Зазначив, що його підзахисний місця ДТП не залишав, а лише від`їхав та зателефонував до поліції, оскільки невідомі особи напали на його автомобіль та почали наносити пошкодження. У зв`язку з викладеним, захисник просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію адвоката ОСОБА_6 та зазначив, що ризик переховування від органу досудового розслідування є необґрунтованим, оскільки підозрюваний зацікавлений у встановленні всіх обставин справи. Крім того, підозрюваний відшкодовує завданні потерпілим збитки та не заперечує своєї причетності до кримінального правопорушення. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію своїх захисників та просив клопотання слідчого залишити без задоволення.
Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000558 від 06.08.2021 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

07 серпня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

07 серпня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Частиною 2 статті 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.
Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Клинове, Гродського району, Хмельницької області, громадянин України, не одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, батьків-пенсіонерів, працюючий в АТ «Укрзалізниця» на посаді головного інженера, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.
Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.
Суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду, як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.
Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що наявність у підозрюваного постійного мешкання певним чином мінімізує вказаний вище ризик, однак повністю його не виключає.
Ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Так, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, зважаючи на те, що за вчинення кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, доводять, що цей ризик є достатньо високим.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Вказане зазначено у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.
Крім того, слідчий суддя вважає цілком ймовірним ризик впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки їх покази є визначальними, а підозрюваний, знаючи місце проживання та номери телефонів вказаних осіб, може впливати на їх покази.
Відтак, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, слідчий суддя не знаходить підстав для обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на зухвале відношення до чинних Правил дорожнього руху України та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, настання моральних збитків у великих розмірах, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею також враховано вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних та сімейних зв`язків, наявність утриманців, а також інші обставини, які характеризують його особу та спосіб життя. Також, слідчим суддею враховується той факт, що підозрюваний неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зокрема, 21.01.2020 здійснив наїзд на пішохода, у зв`язку з чим останній отримав тілесні ушкодження.
Приймаючи рішення, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ,має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. Наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого обмеження швидкості руху та наявність відомостей, що водій 21.01.2020 здійснив наїзд на пішохода на пішоходному переході, у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Наведені доводи захисників про особу підозрюваного, а саме те, що на вимогу останнього відшкодована допомога потерпілим, що він має на утриманні неповнолітня дитина, батьки-пенсіонери та бабуся, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем роботи, а також про те, що останній всіляко сприяє встановленню обставин справи, самі по собі або в сукупності не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Отже на даній стадії провадження не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, у зв`язку з чим слідчий суддя визнає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило смерть особи, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи вимоги частин 3, 4 та 5 ст. 115 та частини 6 ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 жовтня 2021 року включно.
Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою визначити строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 жовтня 2021 року включно.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.
Повний текст ухвали оголошено 13 серпня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1