Справа №403/357/20
провадження №1-кп/403/15/21
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семенасте
Новоукраїнського району Кіровоградської області,
адреса місця проживання, зареєстрована у
встановленому законом порядку:

АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця
проживання:
працюючого, освіта повна загальна середня, не
одруженого, громадянина України, відомості про
перебування на обліку як військовозобовязаного -
відсутні, на підставі ст.89 КК України раніше
не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України
29 серпня 2020 року близько 11 год. 00 хв. в обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував в зоні відпочинку громадян на території парку, розташованого по АДРЕСА_3 , на грунті малозначного приводу, виник прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та перебуваючих поряд з ним гр-н ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .. Після цього, за відсутності особистого мотиву посягання на потерпілого та інших присутніх осіб, обвинувачений ОСОБА_4 безпричинно, виявляючи своє зневажливе ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання існуючих правил і норм поведінки в громадських місцях, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи на адресу останніх і не реагуючи на їх зауваження припинити протиправні дії, з метою демонстрації присутнім своєї брутальної зневаги до загальноприйнятих норм моралі, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, шляхом зняття штанів разом зі спідньою білизною, публічно оголив свій статевий орган, чим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом (хуліганство).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, визнав повністю. Суду показав, що за вказаних в обвинувальному акті дати та часу - 29.08.2020 року близько 11 год. 00 хв. він проїжджав на належному йому мотоциклі парк, розташований в смт.Устинівка, однак подальший проїзд був перегороджений мопедом. Підійшовши до потерпілого ОСОБА_8 та перебуваючих з ним двох хлопців, які відпочивали в парковій зоні у місці, де знаходився мопед, він попрохав, щоб останній його прибрав аби він міг проїхати, однак йому було відмовлено. Після цього він почав висловлюватися на адресу потерпілого нецензурними словами, а в подальшому, маючи намір справити природну потребу, зняв в його присутності штани, оголивши таким чином свій статевий орган, розуміючи, що присутні бачать або можуть це побачити. В скоєному щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_9 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явились. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялись у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохали розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, без їх участі. Цивільний позов пред`являти не будуть. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, їм зрозумілі. Вид та розмір покарання залишають на розсуд суду (а.п.184-185, 190).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілого та його законного представника з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_9 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом питань, передбачених п.2 ч.4 ст.374 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом (хуліганство); його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При цьому вважаючи наявним в діях обвинуваченого ОСОБА_4 склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, суд приходить до висновку, що: 1) грубе порушення обвинуваченим громадського порядку виразилось в ускладненні ним впорядкованих суспільних відносин щодо забезпечення спокійного відпочинку людей, яке мало наслідком порушення права потерпілого ОСОБА_5 на повагу до його гідності; 2) явна неповага до суспільства була проявлена обвинуваченим шляхом зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, добропорядності та моральності, що полягало у відкрито виражених діях останнього (нецензурна лайка), які були очевидні, як для самого обвинуваченого, так і потерпілого та інших осіб, які в той час були присутні в парковій зоні по АДРЕСА_3 ; 3) винятковий цинізм в діях обвинуваченого виразився у здійсненні ним публічного оголення свого статевого органу в громадському місці в присутності громадян, як демонстрації його відкритої зневаги до загальноприйнятих норм моралі та прояву безсоромної поведінки.
Разом з тим, приходячи до висновку про відповідність правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України, з урахуванням викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, суд, виходячи з положень ч.3 ст.337 КПК України, вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 таку ознаку об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з наступних підстав.
Згідно диспозиції ч.1 ст.296 КК України хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інше.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к кримінально каране хуліганство з обєктивної сторони полягає в посяганні на правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст.296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані. Як вбачається зі змісту обвинувального акту, складеного стосовно ОСОБА_4 , зазначений в ньому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, які прокурор вважає встановленими, не містить зазначених вище ознак особливої зухвалості хуліганства, оскільки висловлювання грубою нецензурною лайкою на адресу потерпілого та інших осіб, а також погрози їм фізичною розправою, вчинені у місці відпочинку громадян (парку), за відсутності особистого мотиву посягання на потерпілого, свідчать про наявність в діях обвинуваченого грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а допущене ним публічне оголення свого статевого органу та демонстрація його оточуючим, в тому числі і потерпілому, свідчить про зневагу обвинуваченого до загальноприйнятих норм моралі, його безсоромність та непристойну поведінку, які характеризують таку ознаку хуліганства як винятковий цинізм.
При цьому судом також враховується, що виключення з обвинувачення ОСОБА_4 такої ознаки обєктивної сторони кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю, не впливає на правильність кваліфікації його дій за вказаною частиною та статтею КК України з огляду на достатність для кваліфікації вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 діяння за ч.1 ст.296 КК України наявності в його діях однієї із передбачених диспозицією вказаної статті ознак - особливої зухвалості чи виняткового цинізму.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен зясувати його вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального проступку за даним вироком суду згідно положень ст.89 КК України являється особою раніше не судимою. Останній раз засуджувався 14.02.2011 року за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до пяти років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнений з місць позбавлення волі 18.07.2014 року за ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2014 року (а.п.50, 55, 61-62, 64).
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий. Проживає однією сімєю з жінкою без реєстрації шлюбу та має на утриманні двох дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . По місцю проживання характеризується задовільно (а.п.52, 53).
Згідно відповіді КНП «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра, інших диспансерних обліках не перебуває (а.п.57).
На підставі ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не складалась з огляду на його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченим вчиненого ним протиправного діяння, його осуді та визнанні ним своєї вини у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, суд, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі, призначене в межах санкції ч.1 ст.296 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим,відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення,який є кримінальним проступком; особи обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання і по місцю проживання характеризується задовільно;його щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні; відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченим кримінального проступку та обставин, які обтяжують його покарання; позиції потерпілого та його законного представника, які претензій до обвинуваченого не мають, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1