печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0003197,-
В С Т А Н О В И В:
До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на постанову слідчого старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 від 23.04.2021про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №0003197. В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу вказує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, безпідставною, формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати. У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, просила розглянути у відсутність, вимоги скарги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Слідчий не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів. Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів скарги, що слідчими СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003197 від 13.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Постановою старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 від 23.04.2021 відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження №0003197. Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації. Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим, не містить обґрунтування якої саме шкоди їй завдано та в чому вона полягає, не містить документального підтвердження. Окрім того, слідчий вказує, що виходячи з вимог ст. 55 КПК України набуття прав та обов`язків потерпілого та набуття статусу потерпілого не є тотожними поняттями, та заявнику було роз`яснено та вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого (заявника). Слідчий суддя, вважає оскаржувану постанову законною, винесеною з дотриманням положень кримінально-процесуального законодавства та з дотримання прав особи у кримінальному провадженні, а відтак відсутні правові підстави для її скасування, а скарга підлягає залишенню без задоволення. Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0003197 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1