У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2021 року відносно

Обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кишешкенд Таузького району республіки Азейрбайджан, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині визнання його винним за ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 та ч.1 ст.263 КК України, призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч.3 ст.357 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням балістичної експертизи, в розмірі 1144,15 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
Вважає вирок незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що відсутні докази вчинення ним крадіжки у потерпілої ОСОБА_8 10 000 грн. та заволодіння її документами.

Апелянт наголошує, що свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив, що у будинку потерпіла знаходилася разом з ним, і перебувала там нетривалий час, не більше 5 хвилин.

Вказує, що у потерпілої грошей не було, оскільки вона не працює, а те, що їй дав її племінник вона витратила на придбання будинку.

Вважає незаконним вилучення у нього в будинку під час коштів грошей в сумі 1 200 грн. Зазначає, що ці кошти є його пенсією.

Стверджує, що потерпіла ОСОБА_10 зареєстрована у його будинку у АДРЕСА_1 . Зазначає, що саме там зберігалися її паспорт та ідентифікаційний номер. Потерпіла сама залишила їх за місцем своєї реєстрації та проживання.

Вважає, що причиною «наклепу» на нього з боку потерпілої є неприязні стосунки, які склалися між ними.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

21 квітня 2020 року близько 09 години 30 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував у житловому будинку за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 та у кишені жіночої сумочки, що перебувала у шафі однієї з кімнат, виявив грошові кошти, виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний корисливий намір ОСОБА_5 , перебуваючи на тому ж місці о 09 годині 40 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої, із задньої кишені її жіночої сумочки таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти, в розмірі 10000 грн., спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.
З місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 21 квітня 2020 року близько 09 години 30 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував у житловому будинку за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 та у жіночій сумочці, що перебувала у шафі однієї з кімнат, виявив паспорт ОСОБА_10 та її картку платника податків, виник злочинний умисел направлений на незаконне їх заволодіння.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , перебуваючи на тому ж місці о 09 годині 40 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої, незаконно заволодів паспортом громадянина України ОСОБА_10 , та її картою фізичної особи - платника податків, який є важливим особистим документом, витягнувши їх з її жіночої сумочки.
З місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений зник, утримуючи паспорт та картку фізичної особи - платника податків при собі.
Крім того, у невстановленому місці та у невстановлений час, ОСОБА_5 незаконно придбав бойові припаси, а саме 50 спортивно-мисливських гвинтівкових патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 міліметри 22 LR, та один патрон калібру 9 міліметрів для пістолету Макарова (калібру 9х18 мм ПМ), які переніс до житлового будинку за місцем постійного проживання, по АДРЕСА_1 , де залишив зберігатися.
15 травня 2020 року, в період часу з 10 години 47 хвилини до 14 години 45 хвилини, за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , в ході проведення обшуку, вищевказані бойові припаси було виявлено та вилучено.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого , думку прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим та просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального закону, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції свою вину у вчиненні злочину визнав лише відносно незаконного придбання та зберігання бойових припасів. Свою причетність до вчинених злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України заперечував.
Так, як вбачається з технічного носія інформації, обвинувачений в суді першої інстанції пояснив, що з 2005 року проживав з потерпілою однією сім`єю в с. Показне Новобузького району Миколаївської області. Зазначив, що в період сумісного проживання у них постійно виникали сварки, в зв`язку з чим потерпіла інколи йшла від нього та проживала окремо. В лютому 2020 року вона від нього пішла, а згодом придбала будинок в с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області та стала там проживати. Пояснив, що у квітні 2020 року він поїхав до неї, щоб забрати свої речі, після чого до нього зателефонували працівники поліції та звинуватили у крадіжці грошей і документів потерпілої, яку він не вчиняв. Також показав, що паспорт потерпілої знаходився за місцем його проживання, оскільки вона його там залишила, а грошові кошти, які у нього виявили, це пенсія, яку він за декілька днів до того отримав.
Однак, вина обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України підтверджується іншими доказами.
Так, як вбачається з технічного носія інформації, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні першої інстанції пояснила, що проживала з обвинуваченим однією сім`єю з 2005 року до лютого 2020 року в с. Показне Новобузького району Миколаївської області. Вказала, що через постійні сварки інколи з обвинуваченим не проживала. Стверджувала про те,що 22 лютого 2020 року, забрала свої речі, документи та пішла від обвинуваченого. 17 квітня 2020 року, її племінник ОСОБА_11 , який обробляє її земельну ділянку, привіз грошові кошти за оренду землі, щоб вона придбала будинок в с. Петропавлівка Березнегуватського району та залишив їй 10000 грн. на його ремонт і поточні витрати купюрами по 200 грн. Пояснила, що придбавши вказаний будинок, вона стала у ньому проживати. Зазначила, що 21 квітня 2020 року вона поралася по господарству та побачивши обвинуваченого, вибігла з будинку. Стверджувала, що обвинувачений приїхав зі своїм зятем ОСОБА_12 , став на неї сваритися та виносити з будинку її речі, в зв`язку з чим вона зателефонувала до поліції. Вказала, що коли обвинувачений поїхав, виявила відсутність грошових коштів, що залишив їй племінник, паспорту та картки платника податків, про що звернулася до поліції із заявою. Крім того показала, що паспорт і картку платника податків вона забрала з будинку обвинуваченого ще в лютому 2020 року, оскільки перестала з ним проживати та збиралася купувати будинок.

Свідок ОСОБА_11 , зазначив, що є племінником потерпілої та на її прохання у квітні 2020 року привіз потерпілій в рахунок орендної плати за землю грошові кошти на придбання будинку, в розмірі 26500 грн. Крім того пояснив, що залишив потерпілій 10 000 грн. купюрами по 200 грн. на поточні витрати. Пояснив, що через декілька днів потерпіла до нього зателефонувала, повідомила, що обвинувачений виніс з будинку її речі, гроші та документи.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що є зятем обвинуваченого та у квітні 2020 року, на прохання останнього, разом з ним поїхали у с. Петропавлівку Березнегуватського району, щоб забрати від потерпілої його речі. Там між обвинуваченим та потерпілою виникла сварка, остання вибігла з будинку та перебувала разом з ним на подвір`ї, а обвинувачений сам знаходився у будинку потерпілої та виносив речі . Пояснив, що завантаживши речі до автомобіля, він відвіз обвинуваченого додому, а через декілька днів від ОСОБА_5 о дізнався, що його звинувачують у крадіжці грошей потерпілої.

Показання потерпілої та свідків узгоджується з іншими доказами по справі.

Так згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 квітня 2020 року, потерпіла ОСОБА_10 просила притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 21 квітня 2020 року близько 10 години з кімнати її житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрала грошові кошти, в розмірі 10000 грн., паспорт громадянина України та картку платника податків (а.п.50).

Відповідно протоколу огляду місця події з фототаблицею від 21 квітня 2020 року, старшим слідчим слідчого відділу Березнегуватського відділення поліції було оглянуто приміщення житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , в ході чого в шафі однієї з кімнат виявлено жіночу сумочку, звідки було викрадено грошові кошти, паспорт на картку платника податків (а.п.52-57).

З копій документів наданих потерпілою, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №023113 від 30 липня 2001 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Широківською Державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 28 серпня 2001 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Широківського району Дніпропетровської області (а.с.108-124).
Відповідно до протоколу обшуку від 15 травня 2020 року слідчим СВ Снігурівського відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилученого грошові кошти, в розмірі 1200 грн. купюрами по 200 грн., паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , картку платника податків потерпілої, 50 патронів до дрібнокаліберної зброї, 1 патрон до пістолету Макарова та 3 патрони до мисливської рушниці (а.с.60-66).
Окрім того, в ході проведення обшуку ОСОБА_5 вказував, що заволодів паспортом потерпілої, оскільки у такий спосіб хотів, щоб вона виписалася з його будинку. Вказане підтверджується відеозаписом обшуку, який був відтворений в суді першої інстанції (а.с.89-92).

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, проаналізувавши вищенаведені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України є встановленою судом першої інстанції згідно з критерієм її доведеності поза розумним сумнівом».

Доводи обвинуваченого про непричетність його до вчинення зазначених злочинів спростовуються вищенаведеними доказами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які на час їх вчинення відносилися до тяжкого та невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не знаходиться, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до досудової доповіді служби пробації ризики вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як середні і його виправлення можливе без цілодобового нагляду, контролю та ізоляції від суспільства (а.п 36-39).
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкцій ч.1 ст. 185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст.70 та ст.75 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2021 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: