ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/9300/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1325/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 02 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 12 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , 2005 року народження, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20 09 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого від відбування покарання 30 01 2015 року на невідбуту частину 1 рік 11 місяців 11 днів,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України закрито.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що 16 09 2015 року приблизно о 15?00 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись біля фільтраційних полів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов дикорослі рослини роду коноплі, та, усвідомлюючи, що дана речовина являється наркотичним засобом, зірвав з них листя та поклав до своєї сумки, та незаконно зберігав з метою подальшого власного вживання, без мети збуту.
В цей же день, приблизно о 16?20 годині біля будинку № 356 по проспекту Гагаріна в м. Харкові ОСОБА_7 був зупинений працівниками міліції та в ході проведення огляду місця події, в присутності понятих, з сумки, яка була при ньому, у останнього було вилучено речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 642,9463 грама; 140, 8115 грама; 191, 5111 грама.
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 у суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону (а.с.102-105).

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано положення ст. 49 КК України та звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 у період з 2016 по 2018 роки знаходився у розшуку та досудове слідство щодо нього було зупинено, а відповідно перебіг давності зупинявся.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просила про задоволення апеляційної скарги, вважаючи що для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 були відсутні правові підстави.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не вбачали законних підстав для задоволення апеляційної скарги та вважали, що ухвала суду скасуванню чи зміні не підлягає.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 статті 285 КПК України регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частини 3 та 5 ст. 288 КПК України передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Отже, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 грудня 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали до суду першої інстанції письмове клопотання, в якому просили кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку із закінчення строків давності, звільнивши при цьому останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вирішуючи клопотання, суд прийшов до обґрунтованих висновків, з якими погоджується і колегія суддів, про те, що оскільки з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості, а саме з вересня 2015 року і до дня розгляду справи пройшло більше п?яти років, то відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього через його знаходження у розшуку та зупиненням перебігу строку давності, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Колегія суддів бере до уваги правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року по справі № 639/793/17 року відповідно до яких закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Вказані висновки Верховного Суду відсилають до постанови Верховного Суду України від 19 03 2015 року по справі № 5-1 кс15, в якій регламентовано, що під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своє смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин.
Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Частиною 1 статті 281 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Підстава ж для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.
Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.
Для застосування положень ч.2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Вивченням матеріалів кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має родину (дружину та малолітню доньку) з якими мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, жодних доказів, які б свідчили про намагання органів досудового розслідування повідомити ОСОБА_7 про підозру та взагалі про наявність у нього обов`язку постати перед слідством, матеріали не містять.

Не містять матеріали кримінального провадження і даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства.

Колегія суддів констатує, що у результаті дослідження матеріалів кримінального провадження під час апеляційного розгляду, правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього лише підтвердилася.

Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 12 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора,- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4