КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000170, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою залишено без задоволення клопотання начальника 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого Управління Офісу ВПП ДФС ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000170 від 15.03.2019 року за ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України, яке було вилучено за адресою: місто Київ, вул. Верхній Вал, 60, зокрема, грошові кошти у сумі 107 270 доларів США, 6 850 000 грн., 4250 євро.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що речі, які вилучені за вищевказаною адресою не мають жодного доказового значення у кримінальному провадженні, та немає підстав вважати, що вказане майно є речовим доказом та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000170.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено судом наявність підстав в накладенні арешту на майно. Також вважає, що вилучене майно відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Зазначає прокурор, що вилучені в ході обшуків грошові кошти є речами набутими кримінально протиправним шляхом та з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, конфіскації майна та відшкодування шкоди потрібно накласти арешт.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення адвокатів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження за № 0000170 від 15.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України.
В межах кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку, проведеного у період з 22.09.2020 року по 23.09.2020 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 24.08.2020 року за адресою місто Київ, вул. Верхній Вал, 60, яке фактично використовується ТОВ «ВКФ», ТОВ «УКРГРАНДПОСТАЧ» та ТОВ «МАСЛОДАР 2019» у своїй господарській діяльності, зокрема, грошові кошти у сумі 107 270 доларів США, 6 850 000 грн., 4250 євро.
Щодо арешту грошових коштів слідчий суддя відмовив.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зокрема, грошові кошти у сумі 107 270 доларів США, 6 850 000 грн., 4250 євро слідчий суддя послався на те, що зазначене в клопотанні майно не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні та немає підстав вважати, що воно є речовим доказом злочину передбаченого за ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Разом з цим до матеріалів клопотання орган досудового розслідування не долучив доказів, які б вказували на неправомірне походження чи набуття майна, не надав належного обґрунтування щодо правової підстави для арешту майна, зокрема грошових коштів, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином це майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. Не підтвердив прокурор належними доказами обставин, за якими він вважає, що вилучені в ході обшуків грошові кошти є речами набутими кримінально протиправним шляхом та з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, конфіскації майна та відшкодування шкоди потрібно накласти арешт,так як арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання може мати місце лише щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначати покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані про повідомлення підозри особам щодо майна якої ставилось питання про накладення арешту, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про відсутність на даний час правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та правомірно відмовив у його задоволенні.

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки їх вимоги не ґрунтуються на матеріалах провадження та були враховані під час прийняття рішення слідчим суддею.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді, якою залишено без задоволення клопотання начальника 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого Управління Офісу ВПП ДФС ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000170 від 15.03.2019 року за ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України, яке було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, грошові кошти у сумі 107 270 доларів США, 6 850 000 грн., 4250 євро - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000170 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/767/2020

Єдиний унікальний номер 761/38198/20 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1