КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Добрань Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , без постійного місця проживання в м. Києві,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 18.04.2020 біля 20.00 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , що проживає у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, окрім ОСОБА_7 , там знаходився його знайомий ОСОБА_8 . Вказані особи почали розпивати спиртні напої. Після закінчення розпиття спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу того, що останній відмовлявся залишити підвальне приміщення, зазначаючи, що залишиться там проживати, на що ОСОБА_7 був категорично проти, мотивуючи це тим, що сусіди сваряться, його самого виженуть з роботи та йому ніде буде проживати. До вказаної розмови підключився ОСОБА_8 , який також наголошував на необхідності ОСОБА_6 залишити підвальне приміщення. ОСОБА_6 в свою чергу був категорично проти, між ним та ОСОБА_8 розпочалась штовханина, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_8 та вдарив ОСОБА_7 .
Після вказаних дій у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . З цією метою ОСОБА_7 взяв лопату на дерев`яному держаку та наніс два удари ОСОБА_6 , після чого металева кінцівка лопати злетіла. ОСОБА_6 направився до виходу, висловлюючи погрози в адресу обвинувачених. Після чого, ОСОБА_8 взявши дерев`яний держак від лопати почав наносити численні удари по різним частинам тіла ОСОБА_6 , в тому числі руками і ногами на протязі приблизно 5-ти хвилин, від яких потерпілий впав на сходинки та отримав тяжкі тілесні ушкодження.
В подальшому, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 винести із підвального приміщення ОСОБА_6 на вулицю, щоб той прийшов до тями на свіжому повітрі. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 винесли (виволокли) ще живого ОСОБА_6 з підвального приміщення на вулицю, де посадили біля дерева, після чого пішли спати.
В результаті нанесення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , останній отримав сполучну травму тіла (множинні ушкодження м`яких тканин голови, шиї, тулуба і кінцівок з переломами ребер, основи черепа та ушкодженням внутрішніх органів), що виникла в результаті численних ударів тупими предметами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок. Виходячи із особливостей ушкоджень та ступеня вираженості реактивних змін у м`яких тканинах із зон ушкоджень, вони виникли, приблизно, за 30-60 хвилин до настання смерті.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити більш гуманне покарання. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, посилається на суворість призначеного покарання. Також зазначає, що суд не взяв до уваги обставини події, а саме, що конфлікт спровокував сам потерпілий, умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень у них не було, все відбулось спонтанно, за відсутності попередньої змови.
Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, посилається на суворість призначеного покарання. Також зазначає, що суд не взяв до уваги визнання ним своєї вини, надання ним детальних та змістовних показів щодо обставин події.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити їм покарання у виді 12 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема прокурор зазначає, що винуватість обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю доводиться дослідженими доказами, а суд необґрунтовано змінив правову кваліфікацію дій обвинувачених, не умотивувавши належним чином своє рішення. Так, суд не надав належної оцінки способу нанесення тілесних ушкоджень, їх кількості та локалізації, знаряддю злочину, наявності прямого причинного зв`язку між спричиненими тілесними ушкодженнями та смертю потерпілого. До показань обвинувачених про відсутність у них умислу на вбивство потерпілого слід відноситись критично, адже обвинувачені змінили показання в ході судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях обвинувачених, показаннях свідка ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_6 , протоколі пред`явлення ОСОБА_6 трупа для впізнання від 24.04.2020, протоколі огляду місця події від 19.04.2020 та фототаблиці до нього, протоколі обшуку від 19.04.2020, протоколах слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від 19.04.2020, висновку судово-медичного експерта № 012-76-1574-2020 від 25.06.2020, висновку експертного дослідження № 011-1574-2020 від 24.06.2020, висновку експертного дослідження № 082-351-2020 від 22.04.2020, протоколі освідування ОСОБА_7 від 19.04.2020, висновках експертів № 081-164-2020 від 18.05.2020, №101-22-2020 від 05.06.2020, № 101-21-2020 від 04.06.2020, № 081-163-2020 від 18.05.2020, № 081-165-2020 від 18.05.2020, №081-166-2020 від 20.05.2020, №091-160-2020 від 13.05.2020, 081-162-2020 від 14.05.2020, № 081-167-2020 від 14.05.2020, №091-158-2020 від 13.05.2020.
Обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в суді першої інстанції підтвердили виникнення конфлікту 18.04.2020 приблизно о 22 год. між ними та ОСОБА_6 на ґрунті спільного вживання алкогольного напою, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 виявив бажання проживати разом з ними у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Коли вони намагались примусити ОСОБА_6 залишити приміщення, між ними виникла бійка, в ході якої вони завдали ОСОБА_6 численних ударів держаком від лопати, після чого винесли на вулицю та посадили потерпілого біля дерева, де він був виявлений мертвим працівниками поліції. Наміру вбивати ОСОБА_6 у них не було, припинили побиття після того, як потерпілий втратив свідомість. Коли виносили ОСОБА_6 на вулицю, він був живий.
Під час огляду місця події 19.04.2020 о 09.45 год. за адресою: м. Київ, проспект. Науки, 42/1, корпус 9, біля дерева було виявлено труп людини з численними тілесними ушкодженнями.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 012-76-1574-2020 від 25.06.2020 ОСОБА_6 отримав сполучну травму тіла (множинні ушкодження м`яких тканин голови, шиї, тулуба і кінцівок з переломами ребер, основи черепа та ушкодженням внутрішніх органів), що виникла в результаті численних ударів тупими предметами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок. Виходячи із особливостей ушкоджень та ступеня вираженості реактивних змін у м`яких тканинах із зон ушкоджень, вони виникли, приблизно, за 30-60 хвилин до настання смерті. Ушкодження виникли не менш ніж від 25 ударів тупими предметами, якими могли бути руки, ноги, а також видовжений предмет, який мав на перетині округлу форму, в т.ч. і держак від лопати.
В ході проведення слідчих експериментів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на місцевості вказали на обставини та послідовність дій під час побиття ОСОБА_6 .
Показання обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про спільне з ОСОБА_6 вживання алкогольного напою узгоджується з висновком експертного дослідження № 082-351-2020 від 22.04.2020, відповідно до якого у результаті судово-токсикологічного дослідження крові і сечі трупа знайдено етиловий спирт в концентрації 3,87 проміле в крові і 5,14 проміле в сечі.
Результати освідування ОСОБА_7 від 19.04.2020, в ході якого було відібрано зрізи нігтів рук, та висновок №101-22-2020 від 05.06.2020 підтверджують наявність у піднігтьовому змісті рук ОСОБА_7 алельних поєднань, властивих генотипу ОСОБА_6 .
Результати обшуку підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , та висновки експертів № 081-164-2020 від 18.05.2020, № 101-21-2020 від 04.06.2020, № 081-163-2020 від 18.05.2020, № 081-165-2020 від 18.05.2020, №081-166-2020 від 20.05.2020, №091-160-2020 від 13.05.2020, 081-162-2020 від 14.05.2020, № 081-167-2020 від 14.05.2020, №091-158-2020 від 13.05.2020 підтверджують, що на належних ОСОБА_8 джинсових брюках і на вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 кросівках, дерев`яній палиці, куртці, джинсових брюках, фрагментах тканин, змивах речовини бурого кольору виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_6 .
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину.
З урахуванням викладеного, а також з огляду на положення ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не знайшла підстав для повторного дослідження доказів в ході апеляційного розгляду за клопотанням прокурора.
За відсутності будь-яких даних про неналежність, недопустимість та недостовірність отриманих в ході судового розгляду доказів, наявних в матеріалах справи та описаних у вироку, їх повторне дослідження не має жодного юридичного сенсу та призведе лише до затягування апеляційного розгляду кримінального провадження.
У своїй сукупності досліджені судом першої інстанції докази доводять факт побиття ОСОБА_7 і ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_6 18.04.2020 біля 20.00 год., у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , після спільного вживання алкогольного напою, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли через небажання ОСОБА_6 залишити приміщення.
Внаслідок побиття ОСОБА_6 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.
Суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що причинило смерть потерпілого.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що досліджені у справі докази не доводять висунуте ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачення за п.12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки не доводять наявність у обвинувачених умислу (прямого або непрямого) на заподіяння смерті потерпілому, адже, як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачені здійснили побиття потерпілого ситуаційно, за відсутності попередньої змови.
Характер застосованого ними насильства, знаряддя та спосіб вчинення злочину (нанесення ударів держаком від лопати, руками і ногами) сам по собі не можуть однозначно свідчити про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 бажали убити потерпілого або свідомо допускали настання його смерті.
Та обставина, що вони припинили побиття ОСОБА_6 до настання його смерті, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність у них умислу на позбавлення його життя, а ставлення до її настання характеризується необережністю.
Недоведеність умислу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на заподіяння смерті потерпілого виключає можливість кваліфікації дій обвинувачених за відповідною частиною ст.115 КК України, а тому суд першої інстанції правильно перекваліфікував дії обвинуваченого на ч.2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про невідповідність призначеного їм покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених через суворість.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених, а також відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особам обвинувачених та ступеню тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченими, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2020 щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3