Справа №№ 148/2201/17
В И Р О К
Іменем України

16 лютого 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 16.08.2017 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Ілюшино, Нелідоського району, Калінінградської області, РФ, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не працює, не являється депутатом, судимий:

- 19.02.1998, Томашпільським р/с за ст. 140 ч.2, 44 КК УРСР до 2 років п/в з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 06.11.2000, Томашпільським р/с за ст. 140 ч.2 КК УРСР до 2 років п/в;

- 20.09.2007, Томашпільським р/с за ст. 296 ч.2, 75 КК України до 1 року 6 міс. об/в з встановленням іспитового строку на 1 р. 6 міс.;

- 06.02.2017, Томашпільським р/с за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 4 років п/в з встановленням іспитового строку на 2 р.;

- 16.10.2019, Вінницьким апеляційним судом за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 5 років п/в;

- 27.11.2019, Могілів-Подільським р/с за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років 5 міс. п/в,

- 24.03.2020, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 міс. п/в;

- 29.04.2020, Томашпільським р/с за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 70 ч.4 КК України до 5 років 9 міс. п/в, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, освіта середня-спеціальна, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не працює, не являється депутатом, не судима, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Осички, Савранського району, Одеської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, гр. України, освіта середня, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 1 неповнолітня дитина, не працює, не являється депутатом, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , українки, гр. України, освіта середня, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не працює, не являється депутатом, не судима, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , будучи засудженим Томашпільським районним судом Вінницької області 6.02.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин:

14.08.2017 року близько 16.00 год. гр. ОСОБА_8 , за попередньою змовою разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 , з метою крадіжки яблук непомітно проникли на територію багаторічного насадження яблуневого саду, який розташований у 46 кварталі, що на території Юрківської сільської ради, Тульчинського району та який належить громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 таємно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій скоїли крадіжку яблук сорту «Слава Переможцю» загальною вагою 1670 кілограмів, де вартість 1 кілограму яблук сорту «Слава Переможцю» відповідно до довідки виданої ПАТ «Дружба-ВМ» від 17.08.2017 року становить 10 гривень.

В подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 продали викрадені ними яблука загальною вагою 1670 кг, тим самим розпорядилися викраденим ними майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 16670 гривень.

ОСОБА_9 , 14.08.2017 року близько 16.00 год. за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 з метою крадіжки яблук непомітно проникли на територію багаторічного насадження яблуневого саду, який розташований у 46 кварталі, що на території Юрківської сільської ради, Тульчинського району та який належить громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій скоїли крадіжку яблук сорту «Слава Переможцю» загальною вагою 1670 кілограмів, де вартість 1 кілограму яблук сорту «Слава Переможцю» відповідно до довідки виданої ПАТ «Дружба-ВМ» від 17.08.2017 року становить 10 гривень.

В подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 продали викрадені ними яблука загальною вагою 1670 кг, тим самим розпорядилися викраденим ними майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 16670 гривень.

ОСОБА_10 , 14.08.2017 року близько 16.00 год. за попередньою змовою разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 з метою крадіжки яблук непомітно проникли на територію багаторічного насадження яблуневого саду, який розташований у 46 кварталі, що на території Юрківської сільської ради, Тульчинського району та який належить громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій скоїли крадіжку яблук сорту «Слава Переможцю» загальною вагою 1670 кілограмів, де вартість 1 кілограму яблук сорту «Слава Переможцю» відповідно до довідки виданої ПАТ «Дружба-ВМ» від 17.08.2017 року становить 10 гривень.

В подальшому ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продали викрадені ними яблука загальною вагою 1670 кг, тим самим розпорядилися викраденим ними майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 16670 гривень.

ОСОБА_11 , 14.08.2017 року близько 16.00 год. за попередньою змовою разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 з метою крадіжки яблук непомітно проникли на територію багаторічного насадження яблуневого саду, який розташований у 46 кварталі, що на території Юрківської сільської ради, Тульчинського району та який належить громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій скоїли крадіжку яблук сорту «Слава Переможцю» загальною вагою 1670 кілограмів, де вартість 1 кілограму яблук сорту «Слава Переможцю» відповідно до довідки виданої ПАТ «Дружба-ВМ» від 17.08.2017 року становить 10 гривень.

В подальшому ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продали викрадені ними яблука загальною вагою 1670 кг, тим самим розпорядилися викраденим ними майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 16670 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України не визнав, також не визнав цивільний позов заявлений потерпілим. Від дачі пояснень в судовому засіданні відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, в присутності захисника. Під час виступу в судових дебатах, вказав, що вину свою визнає повністю та щиро кається у вчиненому, а також просить застосувати відносно нього амністію, так як на його утриманні перебувають неповнолітні діти.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України не визнала, також не визнала цивільний позов заявлений потерпілим. Від дачі пояснень в судовому засіданні відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України, в присутності захисника. Разом з тим, під час судового розгляду подала суду заяву про звільнення її від покарання та застосування відносно неї Закону України «Про амністію», в зв`язку з тим, що на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. В судових дебатах вказала, що вину свою визнає повністю та щиро кається у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, також визнав цивільний позов заявлений потерпілим. В судовому засіданні з приводу пред`явленого обвинувачення пояснив, що в серпні 2017 року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_8 , з яким вони проживають в одному селі, і якого він знає, і запропонував нарвати яблук в садку, який знаходиться за межами Томашпільського району. При цьому ОСОБА_8 йому повідомив, що за вказані яблука, які вони будуть рвати, він заплатить 400 грн. ОСОБА_8 винайняв автомобіль, який належить ОСОБА_17 , і вони в чотирьох, він зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , та ОСОБА_8 з співмешканкою ОСОБА_9 поїхали на автомобілі під керуванням ОСОБА_17 в сторону Тульчинського району. Зупинились в полі, і ОСОБА_8 повів їх до садка. Коли вони прийшли, то він побачив, що ОСОБА_20 був неогороджений. В садку вони вчотирьох нарвали яблук, загальною вагою більше однієї тони. Яблука склали в мішки і погрузили в бус, і потім завезли в село, як потім він довідався, що це було с. Юрківка. Там, вони яблука здали якійсь жінці. Скільки всього було яблук він не знає, так як цими діями керував ОСОБА_8 , їм із ОСОБА_11 він заплатив 500 грн. на двох. Після цього вони поїхали додому в с. Ракова. У вчиненому щиро кається, просить суд застосувати відносно нього амністію та звільнити від покарання так, як на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка хоч і не проживає з ним, але він не позбавлений відносно неї батьківських прав, і надає їй матеріальну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнала повністю, також визнала цивільний позов заявлений потерпілим. Суду пояснила, що обставини викладенні в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності і нею визнаються повністю та беззастережно. В судовому засіданні надала покази аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_10 . Також суду зазначила, що у вчиненому вона щиро кається та просить звільнити її від відбування покарання застосувавши амністію, так як на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Не зважаючи на ті обставини, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України не визнали в судовому засіданні, а в послідуючому в судових дебатах вказали про повне визнання вини, їх вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами потерпілого, свідків та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що він проживає в с. Юрківка, Тульчинського району. На території земель Юрківської сільської ради, в нього в оренді перебувають земельні ділянки, на яких ростуть багаторічні насадження сади. 15.08.2017 року, на земельній ділянці, яку він орендує були затримані чотири особи, які здійснювали крадіжку яблук. Ними виявились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вказаних осіб було виявлено біля 50 кг яблук, які вони встигли нарвати в садку. Під час з`ясування обставин, було виявлено, що напередодні дані особи також здійснювали крадіжку яблук і здали їх жительці с. Юрківка ОСОБА_14 . Після того, як вказані особи були виявлені в садку, він повідомив в поліцію. В послідуючому, разом з працівниками поліції, він був присутній, коли опитувалась ОСОБА_14 , яка повідомила, що вказані особи здавали їй яблука в кількості біля 1800 кг. В зв`язку з крадіжкою яблук в орендованому ним садку та спричиненням матеріальної шкоди, ним заявлено цивільний позов, який він просить задоволити та стягнути завдану шкоду з обвинувачених. Також висловив позицію щодо призначення покарання відповідно до вимог закону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона працює землевпорядником Юрківської сільської ради. В серпні 2017 року, вона була присутня в садку, який орендує ОСОБА_7 , де було виявлено крадіжку яблук. На місці було з`ясовано, що крадіжку яблук було вчинено з двох рядів дерев.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає в с. Юрківка, Тульчинського району. В 2017 році, вона здійснювала прийом яблук від населення для власних потреб. В кінці літа 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, їй привезли яблука чотири особи, два чоловіка і дві жінки, на автомобілі «бус», також був ще водій. Дані особи здавали їй яблука, наскільки вона пам`ятає було більше однієї тони. Наступного дня до неї приїхали працівники поліції і вона їм розповіла про вказаних осіб та описала їх. В подальшому під час досудового розслідування, з нею було проведено впізнання, і вона вказала слідчому на осіб, які здавали їй яблука. Всі вказані особи є обвинуваченими. Як потім вона дізналась, що це ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Яблука в мішках з буса їй носили саме ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він проживає в с. Ракова, Томашпільського району. Пам`ятає, що до нього приходив житель цього ж села ОСОБА_8 , і попросив, завезти його в с. Олександрівку, Томашпільського району. Разом з ОСОБА_8 також були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , жителі цього ж села. З собою в них були якісь пакети, але що там в них було він не знає. На своєму автомобілі ВАЗ 2105, він завіз їх і висадив на території, біля дороги, яка межує між селами Олександрівка, Томашпільського району та Юрківка, Тульчинського району. Вони всі вчотирьох забравши пакети з автомобіля, пішли через поле в напрямку якогось села. За поїздку з ним розрахувався ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є власником земельної ділянки, яку використовує її племінник ОСОБА_7 , і яка розташована на території Юрківської сільської ради. На вказаній земельній ділянці знаходяться багаторічні насадження сади.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_8 і попросив, щоб він приїхав на поле до села Юрківка, для того, щоб завезти мішки. Він своїм автомобілем «Газель», приїхав на місце, яке йому вказав ОСОБА_8 , розташоване в полі біля с. Юрківка, де його зустрів ОСОБА_8 . Також з ним були ОСОБА_9 та ще один чоловік і жінка, яких він не знав. Вони загрузили в автомобіль мішки, але в якій кількості він не знає. Вказані мішки вони завезли в с. Юрківка, до якогось будинку, який вказав ОСОБА_8 , де вказані мішки, здали якійсь жінці. Після цього він всіх завіз в смт. Томашпіль.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також підтверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 16.08.2017 та фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто територію земельних ділянок АДРЕСА_4 та № 588, кварталу № 46 на території Юрківської сільської ради, на яких розташовані сади (т.2 а.с. 134-139);

- протоколом огляду місця події від 17.08.2017 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд та зважування мішків з яблуками (т.2 а.с. 144-148);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 05.09.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала гр. ОСОБА_10 , який здавав їй яблука (т.2 а.с. 154-156);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 05.09.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала гр. ОСОБА_8 , який здавав їй яблука (т.2 а.с. 157-159);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 05.09.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав гр. ОСОБА_10 , якого він бачив біля садка 15.08.2017 (т.2 а.с. 160-162);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 05.09.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав гр. ОСОБА_8 , якого він бачив біля садка 15.08.2017 (т.2 а.с. 163-165);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 26.09.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав гр. ОСОБА_9 , яку він бачив біля садка 15.08.2017 (т.2 а.с. 166-167);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 26.09.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав гр. ОСОБА_11 , яку він бачив біля садка 15.08.2017 (т.2 а.с. 168-169);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 26.09.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала гр. ОСОБА_9 , яка здавала їй мішки з яблуками 14.08.2017 (т.2 а.с. 170-171);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 26.09.2017, відповідно до яких свідок ОСОБА_22 впізнав гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких він забирав власним автомобілем та відвозив здавати мішки 14.08.2017 (т.2 а.с. 172-179).

Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, оцінюючи відмову обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від дачі свідчень щодо себе, на підставі ст. 63 Конституції України, суд вважає, що така позиція відповідає вимогам чинного законодавства, однак в жодній мірі не спростовує доводи сторони обвинувачення щодо встановлення вини обвинувачених, яка підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. Обґрунтованість вказаних доказів сторони обвинувачення, дає суду підстави дійти обґрунтованого висновку про узгодження їх із принципом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як у положеннях ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.
Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в таємному викраденні чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб та повторність в діях ОСОБА_8 , в судовому засіданні доведена в повному обсязі, в зв`язку з чим дії обвинувачених вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є визнання своєї вини та щире каяття. Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні не встановлено.

Суд критично ставиться до пояснень обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в судових дебатах вказали на те, що ними повністю визнається вина у інкримінуємому їм злочині та вони щиро каються у вчиненому. Така позиція обвинувачених висловлена в судових дебатах, на переконання суду, відбулась внаслідок переконливих доказів досліджених в судовому засіданні, та не являється наслідком щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин, відсутністю пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 185 ч.2 КК України, яке останній повинен відбувати.

Разом з тим, враховуючи вирок Томашпільського районного суду від 29.04.2020, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і дев`ять місяців, остаточне покарання останньому необхідно призначити на підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового зарахування покарання за попереднім вироком, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком.

Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з часу проголошення вироку, тобто з 16.02.2021, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою в даному кримінальному провадженні в період з 16.11.2017 по 22.11.2017, в кількості семи днів.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_8 відбуває покарання за попереднім вироком, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді застави не змінювати. Разом з тим, судом враховано вимоги ст. 182 ч. 11 КПК України, якою визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Оцінюючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», судом враховано, що відповідно до вимог ст. 1 даного Закону, до суду не представлено доказів, які б підтверджували обставини для застосування положень даного Закону.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судом враховано вимоги ст. 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ними кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинувачених, які за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувають Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченими вчинено злочин невеликої тяжкості. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинувачених і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 185 ч.2 КК України.

Приймаючи до уваги заявлені обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 клопотання про звільнення від відбування покарання та застосування амністії, з врахуванням вимог ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинувачені підлягають звільненню від покарання, так як на час вчинення кримінального правопорушення мали неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлені батьківських прав.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016» мала неповнолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.2014 (т.3 а.с. 9), обвинувачений ОСОБА_10 мав неповнолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.2004 (т.3 а.с. 15), обвинувачений ОСОБА_11 мала двох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 02.07.2012 та НОМЕР_4 від 26.03.2008 (т.3 а.с. 11, 12).
Питання речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим, з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинувачених, на підставі ст. 1166 ЦК України, а також позиції обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо визнання позовних вимог в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягає солідарному стягненю на користь потерпілого ОСОБА_7 завдана кримінальним правопорушенням матеріальна шкода в сумі 16670 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 70 ч.4, 185 ч.2 КК України, Закону України «Про амністію в 2016 році», ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, з врахуванням вироку Томашпільського районного суду від 29.04.2020, остаточне покарання призначити ОСОБА_8 , за сукупністю злочинів шляхом часткового зарахування покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на шість років, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком з 29.04.2020.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 за даним вироком рахувати з 16.02.2021, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою в даному кримінальному провадженні в період з 16.11.2017 по 22.11.2017, в кількості семи днів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не змінювати.

Заставу в сумі 32000 грн. (тридцять дві тисячі гривень) внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області повернути заставодавцю ОСОБА_23 , після набрання вироком законної сили, в зв`язку з припиненням даного виду запобіжного заходу.

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирати.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не обирати.

ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази 48 мішків з яблуками, сорту «слава переможцю» вагою 1670 кг, які відповідно до постанови слідчого про приєднання до справи речового доказу від 17.08.2017, передано ОСОБА_14 повернути законному володільцю.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого АДРЕСА_3 , кошти в сумі 16670 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят гривень), за спричинену матеріальну шкоду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: