Номер провадження: 11-сс/813/99/21
Номер справи місцевого суду: 495/8543/19 1-кс/2252/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 26.11.2020 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. від 24.04.2019 про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, є обґрунтованою, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР сплинуло 12 місяців, на теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, злочини, передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено не було.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї заявник ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та безпідставною, а висновки слідчого судді є помилковими та передчасними, не відповідають дійсним обставинам справи та зібраним доказам з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що органом досудового розслідування штучно не виконані вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 26.05.2020, слідчий за півтора роки досудового розслідування взагалі не вчинила жодної слідчої дії в кримінальному провадженні №0001462, так само як і жодної слідчої дії не було проведено після постановлення вищезгаданої ухвали суду апеляційної інстанції, посадові особи прокуратури не здійснили ефективний нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, 10.09.2020 кримінальне провадження знову втретє було безпідставно закрите у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, в той час як фактично досудове розслідування зазначеного кримінального провадження взагалі не проводилось;
- 30.06.2018 прокурорами було безпідставно винесено постанови про об`єднання чотирьох кримінальних проваджень в одне єдине за №0001462, всупереч вимогам ч. 2 ст. 217 КПК України, відповідно до якої не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та злочину;
- слідчий суддя не врахував того, що орган досудового розслідування проігнорував надані йому рішення Господарського суду Одеської обл. від 21.06.2019 та постанову Південно-Західного Апеляційного господарського суду від 19.09.2019, якими були встановлені факти порушення законодавства, що містять ознаки кримінальних правопорушень з боку підозрюваних осіб;
- під час проведення досудового розслідування провадження №0001462 слідчим були проігноровані надані їй вісімнадцять заяв з доказами про завдання йому як матеріальних збитків, так і моральної шкоди, а також вісім клопотань про витребування доказів;
- у тексті оскаржуваної ухвали слідчого судді чотири рази зроблена суттєва помилка щодо дати винесеної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, зокрема, замість дійсної дати постанови 10.09.2020 три рази помилково вказана не існуюча дата 24.04.2019 та один раз 27.01.2020;
- починаючи з 04.11.2017 за фактами порушення законодавства за його скаргами до слідчого судді на бездіяльність органу досудового розслідування були відкриті 13 кримінальних проваджень та постановлено 23 ухвали слідчого судді, 18 з яких про задоволення його скарг та визнання дій слідчого незаконними;
- слідчий суддя не звернув увагу на те, що загалом органом досудового розслідування та прокурором було проігноровано та штучно не виконано 12 рішень суду, серед яких 9 ухвал слідчих суддів, ухвала Одеського апеляційного суду, 2 рішення господарських судів 1-ої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили, за що передбачена кримінальна відповідальність.
Посилаючись на наведені доводи, заявник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на постанову слідчого від 10.09.2020 про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування згідно з вимогами ухвали Одеського апеляційного суду від 26.05.2020.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Водночас, п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 10.09.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001462 від 16.05.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України (т. 5, арк. к.п. 127-128).
Згодом, 12.11.2020 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. зі скаргою на зазначену постанову слідчого, в якій просив її скасувати, а також зобов`язати слідчого виконати ухвалу Одеського апеляційного суду від 26.05.2020 та провести якісне досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 1-7).
Оцінюючи на предмет законності вказану вище постанову слідчого, апеляційний суд наголошує на тому, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Водночас, аналізуючи доводи заявника ОСОБА_7 , викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується із ними та, будучи послідовною в своїй позиції, викладеній в попередній ухвалі Одеського апеляційного суду від 26.05.2020, зазначає, що дійсно під час досудового розслідування кримінального провадження №0001462 слідчим не були вжиті, всупереч вимогам ч. 5 ст. 38 КПК України, всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, що призвело до порушення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та, як наслідок цього, спливу строку досудового розслідування.
Так, аналіз наданих прокурором апеляційному суду матеріалів кримінального провадження №0001462 дає підстави дійти висновку про те, що органом досудового розслідування після внесення 16.05.2018 відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень не було здійснено необхідних слідчих та процесуальних дій на встановлення обставин провадження. При цьому за весь час досудового розслідування заявник ОСОБА_7 не був допитаний щодо обставин, викладених у його заявах, клопотання останнього про проведення слідчих дій залишались без задоволення, слідчим двічі безпідставно виносились постанови про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування від 27.04.2019 та 10.12.2019, які в подальшому були скасовані судом та матеріали провадження направлені для подальшого проведення досудового розслідування.
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, необхідно звернути увагу заявника на наступні вимоги кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на викладену норму закону, в даному випадку застосуванню підлягають норми КПК України, які діяли на момент прийняття слідчим постанови від 10.09.2020 про закриття кримінального провадження №0001462, яка є предметом оскарження на теперішній час.
Так, ч. 1 ст. 219 КПК України (в ред. від 13.08.2020) передбачає, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 219 КПК України (в ред. від 13.08.2020) передбачено що, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до 6-ти місяців, або обмеження волі на строк до 2-х років, водночас санкція ч. 1 ст. 367 КК України у виді штрафу від 2000 до 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2-х років, або обмеження волі на строк до 3-х років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років, у зв`язку із чим зазначені кримінальні правопорушення, на підставі приписів ч. 4 ст. 12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів.

Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (в ред. від 13.08.2020), слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру, при цьому, відповідно до положень п. 1 Розділу 6 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, якими ст. 284 КПК України була доповнена вказаними положеннями, наведені вимоги закону не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 15.03.2018, з огляду на приписи п. 4 § 2 Розділу 4 та п. 1 Розділу 6 зазначеного Закону.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, тобто можливість продовження досудового розслідування за межами строку, який встановлений ст. 219 КПК України не передбачена, незалежно від кваліфікації злочину, наслідків, повноти досудового розслідування.
Враховуючи те, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень за №0001462 були внесені до ЄРДР 16.05.2018, жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, строк досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, з огляду на положення вищевказаної ст. 219 КПК України (в ред. від 13.08.2020), закінчився, колегія суддів погоджується із висновком слідчого в постанові про закриття кримінального провадження від 10.09.2020 щодо того, що продовження досудового розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій у вказаному провадженні неможливо з огляду на закінчення строків досудового розслідування.
За викладених обставин, зважаючи на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 219 КПК України (в ред. від 13.08.2020), встановлений законом для такої категорії кримінального провадження 12-місячний з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР строк досудового розслідування закінчився, зазначений строк в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 КПК України, продовжений не був, тому, з урахуванням положень абз. 2 ч. 5 ст. 294 КПК України, поновленню не підлягає, жодній особі не було повідомлено про підозру, апеляційний суд вважає, що слідчий дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття вказаного кримінального провадження на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (в ред. від 13.08.2020) у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, а також не мав законних підстав для його відновлення й проведення відповідних слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що закріплена в абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України норма, з огляду на форму її викладення є імперативною, а відтак за умови закінчення строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, слідчий зобов`язаний законом закрити кримінальне провадження, а незгода заявника з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, яка прийнята на виконання вимог чинного КПК України, тобто його фактична незгода з діючою нормою кримінального процесуального закону України, не може бути компенсована шляхом зобов`язання, всупереч вимогам закону, скасувати таку постанову.
Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що доводи заявника ОСОБА_7 , наведені в апеляційній скарзі є частково обґрунтованими, проте, з урахуванням того, що строк досудового розслідування вже сплив, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог скарги, оскільки скасування постанови слідчого від 10.09.2020 про закриття кримінального провадження не спричинить ніяких правових наслідків в даному кримінальному провадженні, оскільки строк досудового розслідування продовженню вже не підлягає.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному випадку слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги заявника ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки строк досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні №0001462 на момент прийняття постанови сплив та поновленню відповідно до вимог кримінального процесуального закону не підлягає.
Водночас, на підставі аналізу змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя в її резолютивній частині та в тексті мотивувальної частини допустив помилку при зазначенні дати постанови слідчого ОСОБА_8 , тричі зазначивши датою її прийняття 24.09.2019, в той час як постанова була фактично винесена, відповідно до досліджених апеляційним судом матеріалів кримінального провадження, 10.09.2020, що очевидно свідчить про технічну описку.

Положення ч. 1 ст. 379 КПК України передбачають, що суд має право за власною ініціативою виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд звертає увагу слідчого судді місцевого суду на допущену ним описку щодо зазначення дати прийняття постанови слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 , у зв`язку з чим рекомендує виправити зазначену помилку шляхом прийняття відповідної ухвали згідно вищенаведених приписів кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 303, 370, 379, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2020 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 виправити описку, допущену в тексті мотивувальної частини та в 1 абзаці резолютивної частини ухвали від 26.11.2020, щодо дати постанови слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4