Дата документу 11.05.2021
Справа № 334/9171/15-к
Провадження № 1-кс/334/705/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні № 0002317 від 01.10.2015р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 накладений ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2015, яка належить ОСОБА_5 . В заяві зазначила, що з початку здійснення досудового розслідування кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на квартиру, за фактом шахрайства, пройшло 5 років.

Підозра у даному кримінальному провадженні на сьогоднішній день їй та іншій особі не вручена, тобто за п`ять років така особа не встановлена органом досудового розсовування.

Враховуючи те, що органом обвинуваченням не здобуто будь-яких доказів, які б свідчили про наявність в будь-якої особи в рамках вищевказаного кримінального провадження, з урахуванням тривалості досудового розслідування, відповідного процесуального статусу, який би також виправдовував необхідність подальшої дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому накладеній ухвалою слідчого судді арешт майна підлягає скасуванню.

Крім того, у провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя знаходилась цивільна справа № 334/1103/17 за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та визнання права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя по справі № 334/1163/17 від 11.02.2021. Позов керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі: Запорізької міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на нерухоме майно задовольнили частково. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири укладенні між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за №1175.

Позовну вимогу щодо визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та визнання права власності на спірну квартиру за територіальною громадою не задоволено судом. Тобто, зазначеним рішенням суду, яке набрало чинності 16.03.2021 не встановлено підстав для визнання договору купівлі продажу квартири ОСОБА_5 недійсним.

В судовому засідання адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 підтримала клопотання про скасування арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту, посилаючись, що у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002317 від 01.10.2015 за фактом незаконного заволодіння об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , дана квартира визнана речовим доказом. Також зазначила, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не потребує визнанню недійсним. Оскільки, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. У той же час, у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа № 334/154/17 за заявою Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою щодо вказаного об`єкту нерухомого майна. Справу призначено на 14.06.2021.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчим суддею було встановлено, що у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002317 від 01.10.2015 за фактом незаконного заволодіння об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у праві № 334/9171/15-к накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
В главі 17 КПК України відсутня пряма норма, яка б визначала підсудність розгляду клопотань про скасування арешту.

Таким чином, під час вирішення питання про підсудність поданого клопотання під час досудового розслідування необхідно, у відповідності до загальних засад кримінального провадження, визначити підсудність розгляду такого роду клопотань на підставі аналогії закону.
Разом з тим, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016р., передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. При вирішенні клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує підстави для арешту майна, зокрема, що арешт майна застосовується з метою забезпечення збереження речових доказів, тощо.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, кримінальний процес є змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному поданні учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Поряд із цим, заявник, з урахуванням припису змагальності, не надано слідчому судді доказів, які б спростовували обставини, що стали підставою для накладення арешту. На переконання слідчого судді, скасування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є виправданими, а тому, на переконання слідчого судді, з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, також враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває відсутні підстави для скасування арешту майна, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 169, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0002317 від 01.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2015р. - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1