ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1342/21 Справа № 202/6396/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001093 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, заміжньої, яка є інвалідом І групи, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням відповідних обов`язків.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною в тому, що вона 07 липня 2019 року близько 14 години 00 хвилин перебувала за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де вживала спиртні напої спільно із своєю знайомою ОСОБА_9 . В цей час до вищевказаної квартири завітав ОСОБА_10 разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 . Після чого між обвинуваченою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченої ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення потерпілому ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_8 , того ж дня, а саме: 07 липня 2019 року, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, схопила своєю правою рукою кухонний ніж та усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, бажаючи та розуміючи, що застосовуючи кухонний ніж, обвинувачена ОСОБА_8 може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_10 , сидячи до останнього обличчям нанесла йому вказаним ножем один удар в область живота.
В результаті злочинних дій обвинувачена ОСОБА_8 , завдала потерпілому ОСОБА_10 проникаючого наскрізного поранення передньої черевної стінки, що починається вихідною раною по лівій середньо-ключичній лінії на рівні пупка (9 см ліворуч від умовно-серединної лінії тіла та на 107 см від підошовної поверхні стопи), переходить в раньовий канал, який йде зліва на право, ушкоджуючи по своєму ходу; шкіру, підшкірно-жирову клітковину, проходячи в товщину м`язів передньої черевної стінки проникає в черевну порожнину, дещо нижче та правіше пупка, з подальшим ушкодженням великого сальника та закінчується вихідною раною на 2-36 см правіше та нижче пупка, що за своїм характером виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння,
Таким чином дії обвинуваченої ОСОБА_8 , що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто в скоєні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. Просить частково скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26лютого 2021 року та пом`якшити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_8 до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, у скоєному щиро розкаялася, під час судового розгляду не пропустила жодного судового засідання, внаслідок ДТП має інвалідність І групи, та пересувається в інвалідному візку.

Обвинувачена та її захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали клопотання про слухання справи за їх відсутністю, тому колегія суддів не знаходить перешкод для розгляду справи за відсутністю останніх відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах підтримала таку ж позицію.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, кваліфікація її дій та фактичні обставини кримінального провадження в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка свою провину визнала у повному обсязі, раніше не судима, є інвалідом І групи безстроково та потребує постійного стороннього регульованого догляду, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Тож, в даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах ч.1ст. 121 КК України, без ізоляції від суспільства, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особу ОСОБА_8 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для призначення останній більш м`якого покарання колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4