Справа № 520/8330/18
Провадження № 1-кп/947/49/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду об`єднане кримінальне провадження № 0002307 від 16.07.2018, №0002652 від 16.07.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бритавка Чечельницького району Вінницької області, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, працює комплектувальником, продавцем-касиром ТОВ «Микс Маркет Ко», підтримує фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_10 , з якою виховує спільну малолітню дитину, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Бесарабка Республіки Молдови, молдованин, громадянин України, з повною середньою освітою, водій ТОВ «Венбест», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є учасником АТО, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника адвоката ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ї його захисника адвокат ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:
09.04.2018 о 03:07 ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , будучи охоронцями відділу охорони та безпеки ТОВ «Венбест», разом з охоронцями того ж відділу ТОВ «Венбест» ОСОБА_16 , щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м.Одеси від 12.10.2018, яким затверджена угода про примирення, який набрав законної сили, і ОСОБА_17 , щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м.Одеси від 12.10.2018, яким затверджена угода про примирення, який набрав законної сили, біля магазину «Чайка» за адресою: м.Одеса вул.Золотий Берег, 8, вступили в попередню злочинну змову, направлену на викрадення раніше незнайомого їм ОСОБА_13 з метою заподіяння йому фізичних страждань шляхом протиправного, відкритого захоплення останнього та незаконного позбавлення його волі, а також протиправного переміщення в службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 в район Таїровського кладовища, розташованого за адресою: м.Одеса, Таїровське кладовище, 1, із заподіянням йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю в результаті нанесення чисельних ударів в різні частини тіла та зв`язування за спиною рук.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_11 наніс декілька ударів ногами в район колінних суглобів обох ніг потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді двох саден в ділянці правого колінного суглобу та 3 саден в ділянці лівого колінного суглобу. Від нанесених ударів ОСОБА_13 впав тулубом вперед на землю, чим йому був спричинений фізичний біль. Після чого ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію злочинної змови, руками силою, долаючи опір, стягнули з ОСОБА_13 одягнену на ньому куртку, сіли на спину ОСОБА_13 , спричинивши йому фізичні страждання, а ОСОБА_11 з силою зв`язав даною курткою руки ОСОБА_13 за спиною останнього, спричинивши йому фізичні страждання. Далі, продовжуючи реалізацію злочинної змови, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 за пропозицією останнього схопили своїми руками за ноги ОСОБА_13 і проти його волі лежачого на спині протягли приблизно 3 метри до вищевказаного автомобіля, спричинивши ОСОБА_13 фізичний біль. Потім, продовжуючи реалізацію злочинної змови, ОСОБА_17 , схопивши руками ОСОБА_13 під ліве плече і спину, ОСОБА_9 , схопивши руками ОСОБА_13 під праве плече, ОСОБА_16 руками з силою штовхав ОСОБА_13 в спину, а ОСОБА_11 з силою нахилив руками голову ОСОБА_13 проти його волі, таким чином помістили останнього в вищевказаний автомобіль на заднє сидіння, після чого ОСОБА_11 заблокував двері даного автомобіля, щоб ОСОБА_13 не зміг самовільно залишити цей автомобіль. Далі, реалізуючи злочинну змову, ОСОБА_9 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на вищезазначеному автомобілі під управлінням ОСОБА_11 протиправно, проти волі ОСОБА_13 перемістили його на задньому сидінні цього автомобіля із зв`язаними за спиною руками від вищеназваного кафе в напрямку Таїровського кладовища в м.Одесі в період часу, приблизно з 03.15 до 04.00 09.04.2018. Під час руху автомобіля зліва від ОСОБА_13 на задньому сидінні сидів ОСОБА_17 , а праворуч - ОСОБА_9 , не дозволяючи ОСОБА_13 самовільно залишати цей автомобіль. При цьому ОСОБА_17 своєю правою рукою, а ОСОБА_9 - своєю лівою рукою, утримували голову ОСОБА_13 зігнутою до низу, щоб останній не бачив шлях слідування автомобіля, наносячи при цьому удари в область тулуба потерпілого: ОСОБА_17 - кулаком лівої руки, а ОСОБА_9 - кулаком правої руки, чим спричиняли потерпілому фізичні страждання. В цей період часу ОСОБА_16 , реалізуючи злочинну змову, їхав слідом за вищезазначеним автомобілем на іншому службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Logan» державний номерний знак НОМЕР_2 , спостерігаючи за навколишньою обстановкою з метою надання фізичної допомоги ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_9 по придушенню опору ОСОБА_13 щодо протиправного переміщення останнього. Приблизно о 04.00 04.09.2018 ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 і ОСОБА_11 з незаконно позбавленим волі ОСОБА_13 прибули на службових автомобілях в район Таїровського кладовища, розташованого за адресою: м.Одеса Таїровське кладовище, 1, де ОСОБА_9 руками з силою витягнув ОСОБА_13 з заднього сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого той впав сідницею на землю, отримавши від падіння легкі тілесні ушкодження у вигляді саден сідниць, і з метою завдання фізичних страждань протягнув по землі лежачого на спині ОСОБА_13 декілька метрів за ноги, спричинивши останньому фізичний біль. Після цього, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_16 наніс чисельні удари ногами в область голови ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців голови і крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, а ОСОБА_17 наніс декілька ударів в живіт та в ліве плече ОСОБА_13 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця живота та синця лівого плеча. Після цього, продовжуючи реалізацію злочинної змови, ОСОБА_9 умисно наніс чисельні удари ногами по грудній клітці ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому десятого лівого ребра зі зміщенням кісткових уламків, заподіявши ОСОБА_13 фізичні біль і страждання. Потім, будучи впевненими у тому, що ОСОБА_13 втратив свідомість, хоча останній насправді прикинувся таким, що втратив свідомість з метою припинення подальшого спричинення йому фізичних страждань, ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 і ОСОБА_19 на вищевказаних службових автомобілях покинули місце скоєння кримінального правопорушення, залишивши ОСОБА_13 лежачим на землі.
Наведені умисні дії ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , кожного з них, суд кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України за кваліфікуючими ознаками: викрадення людини і незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Крім того, 09.04.2018, приблизно о 04.00, ОСОБА_9 , діючи з корисних спонукань, маючи злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном шляхом розбою, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись біля Таїровського кладовища, розташованого за адресою: м.Одеса, Таїровське кладовище, 1, нанісши чисельні удари ногами по грудній клітці потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому десятого лівого ребра зі зміщенням кісткових уламків, виходячи за межі досягнутої домовленості із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , самостійно заволодів належним ОСОБА_13 майном: мобільним телефоном марки «Iphone 7 Plus» вартістю 20699 грн., з сім-картою оператора «Лайфселл» вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_3 , на рахунку, якої відсутні грошові кошти; золотим ланцюжком вагою 29,22 г, вартістю 780 грн. за 1 грам, загальною вартістю 20512 грн.; золотим хрестиком вагою 8,34 г, вартістю за 1 грам - 1500 грн., загальною вартістю 11259 грн. Після того, як потерпілий ОСОБА_13 вдав, що втратив свідомість, ОСОБА_9 на службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 з місця скоєння кримінального правопорушення зник з вищевказаним майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 52470 грн.
Наведені навмисні дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся та показав, що з восьмого на дев`яте квітня 2018 він перебував у складі наряду разом з охоронцем відділу охорони та безпеки ТОВ «Венбест» ОСОБА_16 . Біля 03:00 09.04.2018 він на службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_16 прибули на виклик до магазину «Чайка» за адресою: АДРЕСА_4 , де буянив чоловік, заважав продавцям зачинити магазин. На місці вони виявили, як потім йому стало відомо, потерпілого ОСОБА_13 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, не реагував на їх вимоги і розпорядження. Тоді вони вирішили викликати підкріплення і до них приїхав на службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , інший екіпаж у складі ОСОБА_17 і ОСОБА_11 . Для зупинення агресивної поведінки ОСОБА_13 з метою провчити його у т.ч. через застосування фізичного насильства, вони вирішили вивезти потерпілого у безлюдне місце, де відлупцювати. Оскільки ОСОБА_20 не бажав самостійно сідати у службовий автомобіль і їхати з ними, ОСОБА_11 , біля 03:07 09.04.2018, наніс декілька ударів ногами по ногах потерпілого ОСОБА_13 , від чого той впав животом на землю, а вони вчетверо придавили його до землі та силою стягнули з ОСОБА_13 одягнену на ньому куртку, якою ОСОБА_11 зв`язав руки ОСОБА_13 за спиною. Далі вони четверо схопили руками за ноги ОСОБА_13 і потягли на спині до службового автомобіля приблизно 3 метри. Біля автомобіля ОСОБА_17 , схопив руками ОСОБА_13 під ліве плече і спину, він, ОСОБА_9 , схопив руками ОСОБА_13 під праве плече, ОСОБА_16 руками з силою штовхав ОСОБА_13 в спину, а ОСОБА_11 , нахилив руками голову ОСОБА_13 , і заштовхали його на заднє сидіння автомобіля ОСОБА_11 , який заблокував двері автомобіля, щоб ОСОБА_13 із зв`язаними за спиною руками не зміг вийти з нього. Далі він сів на заднє сидіння автомобіля праворуч від ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ліворуч від ОСОБА_13 , а ОСОБА_11 , керуючи автомобілем, повіз їх в район Таїровського кладовища, куди вони дісталися біля 04.00 09.04.2018. ОСОБА_16 , керуючи іншим автомобілем, їхав за ними. Під час руху автомобіля він і ОСОБА_17 утримували голову ОСОБА_13 зігнутою до низу, щоб останній не бачив шлях слідування автомобіля, і наносили йому кулаками удари в область тулубу, оскільки ОСОБА_13 весь час опирався, намагався визволитися, вимагав, щоб його залишили в спокої. Коли автомобіль зупинився у безлюдному місці, він, ОСОБА_9 , руками витягнув ОСОБА_13 з заднього сидіння автомобіля і той впав сідницею на землю, після чого він протягнув його за ноги по землі лежачого на спині декілька метрів. Підійшли ОСОБА_16 і ОСОБА_17 та нанесли кожний по кілька ударів ногами в область голови, в живіт та в ліве плече ОСОБА_13 . Він, ОСОБА_9 , також наніс декілька ударів ногами по грудній клітці ОСОБА_13 . Під час побиття ОСОБА_13 він зірвав з його шиї золотий ланцюжок з хрестиком та витягнув з його кишені мобільний телефон марки «Iphone 7 Plus». Після того, як ОСОБА_13 втратив свідомість, вони вчетверо поїхали далі у справах. Золотий ланцюжок з хрестиком він згодом здав у ломбард, а виручені кошти витратив для задоволення власних потреб. Викрадений мобільний телефон він, можливо, загубив на місці вчинення злочину, бо, як з`ясувалося пізніше, ОСОБА_13 знайшов на цьому місці свій мобільний телефон. Про викрадення речей у ОСОБА_13 він не домовлявся з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_11 , які, в свою чергу, не претендували на частину виручених ним грошей. В завершення обвинувачений ОСОБА_9 показав, що не оспорює встановлену слідством вартість викрадених речей. Він також повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_13 заподіяну матеріальну і моральну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що він не мав наміру викрадати і незаконно позбавляти волі потерпілого ОСОБА_13 , він лише віз ОСОБА_13 проти його волі в безлюдне місце. Крім того, він не бив потерпілого, бо був за кермом, але штовхав того, коли той чинив супротив. Далі обвинувачений ОСОБА_11 показав, що він працював в охоронній фірмі «Венбест» разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Перша група, в яку входили ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , була викликана на Золотий беріг, 8. Він з ОСОБА_17 прибув на це місце після першої групи для її посилення. Там він побачив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_16 тримають чоловіка, як потім йому стало відомо, потерпілого ОСОБА_13 , який оказував їм супротив, лаявся та видирався з їх рук. ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 били потерпілого, щоб той підкорився. Він, ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_13 не бив, а лише підштовхував, коли того саджали на заднє сидіння в машину до нього. Вони усі хотіли вивезти ОСОБА_13 на безлюдне місце. Чому він не скерував автомобіль до райвідділу поліції, щоб передати порушника поліції, він пояснити не зміг. Біля потерпілого ОСОБА_13 в машині сіли ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . ОСОБА_16 же керував іншим автомобілем, який їхав позаду них. Перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, потерпілий постійно кричав, запитував куди його везуть проти його волі, погрожував розправою, просив відпустити його. Йому, ОСОБА_11 , такі погрози потерпілого не сподобалися. ОСОБА_17 і ОСОБА_9 стали наносити ОСОБА_13 удари кулаками, щоб той замовк. Він, ОСОБА_11 , керував автомобіль в район Таїровського кладовища, але до нього не доїхав. На місці, де він зупинив автомобіль, він допомагав витягати потерпілого з машини, і що відбувалося надалі, він не бачив, бо протирав від бруду фари. Хто спричинив тілесні ушкодження потерпілому, він не знає, оскільки не бачив цього.

Незважаючи на обрану обвинуваченим ОСОБА_11 тактику захисту і часткове невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, спрямованість умислу, інші кваліфікуючі ознаки повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Цими ж доказами спростовуються покази ОСОБА_11 про те, що він не наносив ударів потерпілому ОСОБА_13 та не заподіював йому фізичних страждань.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_13 показав, що в ніч з восьмого на дев`ятого квітня 2018 він відпочивав зі знайомими, під час чого вживав з ними алкогольні напої. Друзі стали по черзі їхати по домівках. Залишилися двоє: ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Вони викликали таксі, а він зайшов до магазину «Чайка», який розташований за адресою: м.Одеса вул. Золотий Берег, 8, щоб купити випивки «на коня», але йому продавчиня відмовила через те, що магазин зачинений. Його знайомі сіли в таксі та поїхали, а між ним і охоронцями магазину виникла словесна перепалка, через що ті викликами службу охорони, хоча для цього, на його погляд, не було жодних причин. Приїхало дві машини охоронної фірми «Венбест», з яких вийшли чотири чоловіка, як потім йому стало відомо: ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 . Вони нічого не з`ясовували, не розмовляли з ним, просто скрутили його, зав`язали за спиною руки. Він хотів викликати поліцію, але вони його не слухали. ОСОБА_11 ударами ніг по його ногах збив його з ніг, вони повалили його на землю та всі вчетверо стягнули з нього куртку, якою за спиною зав`язали руки. Вони протягнули його за ноги спиною по землі, підняли, заштовхали в салон службового автомобіля. ОСОБА_9 і ОСОБА_17 сіли по боках біля нього на заднє сідання машини. Він намагався видиратися, не хотів з ними їхати, просив відпустити його, але вони наносили йому удари кулаками по різних частинах тіла та голові, згибаючи голову до колін. Його кудись довго везли, не даючи голову підняти. Коли автомобіль зупинився, його витягнули з машини. ОСОБА_9 за ноги поволік його на спині по землі у сторону. Його руки були зв`язані ззаду. Коли він лежав на землі, то вони, всі вчотирьох, стали наносити йому удари ногами та руками по різних частинах тіла. ОСОБА_9 бив ногами найсильніше і саме від його ударів він відчув біль у ребрах, бо він зламав ребро. ОСОБА_9 також підійшов до нього та з карману витягнув мобільний телефон марки «Iphone 7 Plus» вартістю 20699 грн., з сім-картою оператора «Лайфселл» вартістю 20 грн., з абонентським номером НОМЕР_3 , на рахунку, якої відсутні грошові кошти; зірвав золотий ланцюжок вагою 29,22 г, вартістю 780 грн. за 1 г, з золотим хрестиком вагою 8,34 г, вартістю за 1 г - 1500 грн., а також шнур, зарядний пристрій і пульт дистанційного керування від ролет, які не представляють цінності. Від побиття і нелюдським поводженням з ним, він відчував фізичну біль, моральне приниження, усвідомлював повну беззахисність. Тоді задля припинення його побоїв, він вирішив прикинутися таким, що втратив свідомість. Це спрацювало і його кривдники сіли по машинах і поїхали. Дочекавшись, коли обидві машини поїдуть, він, піднявся та побіг. Він вибіг на дорогу за кладовищем, де випадкові перехожі викликали працівників поліції. Працівники поліції відвезли його до відділу поліції, де відібрали у нього пояснення. Після чого він потрапив до дому, куди приїхала слідчо-оперативна група та швидка допомога. Потім працівники поліції почали по його мобільному телефону встановлювати місцезнаходження нападників. Через деякий час затримали всіх чотирьох. В завершення потерпілий показав, що згодом разом з поліцейськими він виїжджав на місце пригоди біля Таїровського кладовища, де він знайшов дистанційний пульт від ролетів, шнур від зарядного пристрою, мобільний телефон у кущах, які нападники втратили або викинули.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 показав, що в ніч з восьмого на дев`яте квітня 2018, він перебував у складі наряду разом з охоронцем відділу охорони та безпеки ТОВ «Венбест» ОСОБА_11 . Кілька хвилин на четверту 09.04.2018 він на службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 прибули на посилення до магазину «Чайка» за адресою: м.Одеса вул.Золотий Берег, 8, де вже перебував інший екіпаж у складі ОСОБА_9 і ОСОБА_16 на службовому автомобілі ТОВ «Венбест» марки «Renault» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_9 і ОСОБА_16 тримали чоловіка, як потім йому стало відомо, потерпілого ОСОБА_13 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, не реагував на їх вимоги і розпорядження, виривався від них. Вони вирішили вивезти потерпілого у безлюдне місце, де відлупцювати. Оскільки ОСОБА_20 не бажав самостійно сідати у службовий автомобіль і їхати з ними, ОСОБА_11 , наніс декілька ударів ногами по ногах потерпілого ОСОБА_13 , від чого той впав животом на землю, а вони вчетверо придавили його до землі та силою стягнули з ОСОБА_13 одягнену на ньому куртку, якою ОСОБА_11 зв`язав руки ОСОБА_13 за спиною. Далі вони четверо схопили руками за ноги ОСОБА_13 і потягли на спині до службового автомобіля кілька метрів. Біля автомобіля він підхопив руками ОСОБА_13 під ліве плече і спину, ОСОБА_9 , підхопив руками ОСОБА_13 під праве плече, ОСОБА_16 руками з силою штовхав ОСОБА_13 в спину, а ОСОБА_11 , нахилив руками голову ОСОБА_13 , і таким чином вони заштовхали його на заднє сидіння автомобіля ОСОБА_11 , який заблокував двері автомобіля, щоб ОСОБА_13 із зв`язаними за спиною руками не зміг вийти з нього. Далі він сів на заднє сидіння автомобіля ліворуч від ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 - праворуч від нього, і ОСОБА_11 , керуючи автомобілем, повіз їх в район Таїровського кладовища, куди вони дісталися біля 04.00 09.04.2018. ОСОБА_16 , керуючи іншим автомобілем, їхав за ними позаду. Під час руху автомобіля він і ОСОБА_9 утримували голову ОСОБА_13 зігнутою до низу, щоб останній не бачив шлях слідування автомобіля, і наносили йому кулаками удари в область тулубу, оскільки ОСОБА_13 весь час опирався, намагався визволитися, вимагав, щоб його залишили в спокої. Коли автомобіль зупинився у безлюдному місці, ОСОБА_9 руками витягнув ОСОБА_13 з заднього сидіння автомобіля і той впав сідницею на землю, після чого ОСОБА_9 протягнув його за ноги по землі лежачого на спині декілька метрів. Далі свідок ОСОБА_17 показав, що він, ОСОБА_16 і ОСОБА_9 , кожний, нанесли ОСОБА_13 по кілька ударів ногами в область голови, в живіт, у грудну клітку та в ліве плече. Він бачив, як під час нанесення побоїв ОСОБА_9 зірвав з шиї ОСОБА_13 золотий ланцюжок з хрестиком та витягнув з його кишені мобільний телефон марки «Iphone 7 Plus». Після того, як ОСОБА_13 втратив свідомість, вони вчетверо поїхали далі у справах, залишивши ОСОБА_13 на місці. В завершення свідок ОСОБА_17 показав, що повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_13 заподіяну матеріальну і моральну шкоду, уклав з ним угоду про примирення, яка була затверджена судом.

В судовому засіданні під час допиту ОСОБА_16 в якості свідка, він відмовився від дачі показань. Разом з тим, відповідаючі на окремі питання учасників судового розгляду повідомив, що події, які досліджуються судом, відбувалися в ніч з восьмого на дев`яте квітня 2018. Він, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 працювали в ТОВ «Венбест». Того дня вони на двох машинах прибули на виклик, де був чоловік, як потім йому стало відомо - ОСОБА_13 , до якого вони всі четверо застосовували фізичне насильство, проти його волі відвезли у безлюдне місце в район Таїроського кладовища, де добре його відлупцювали, але хто саме, чим і куди наносив удари, він не пам`ятає. Свідок ОСОБА_16 показав, що повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_13 заподіяну матеріальну і моральну шкоду, уклав з ним угоду про примирення, яка була затверджена судом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що в ніч з восьмого на дев`ятого квітня 2018 він відпочивав зі знайомими, серед яких був і ОСОБА_13 . Під час відпочинку усі вживали алкогольні напої. Друзі стали по черзі їхати по домівках. Залишилися він і ОСОБА_21 . Вони викликали таксі, а ОСОБА_13 зайшов до магазину «Чайка», який розташований за адресою: м.Одеса вул.Золотий Берег, 8, щоб купити випивки «на коня», але щось пішло не так, почалася лайка, приїхала служба охорони на двох машинах. В цей час під`їхало таксі, він і ОСОБА_21 сіли в машину і поїхали. Через вікно він бачив, як прибулі охоронці скрутили ОСОБА_13 і заштовхали у службову машину. Він думав, що ОСОБА_13 відвезуть до відділу поліції, де з усім розберуться та відпустять його. Наступного дня він від ОСОБА_13 дізнався, що його не повезли до поліції, а викрали, вивезли проти його волі за місто, де побили, відібрали мобільний телефон та золотий ланцюжок з хрестиком. Під час розмови з ОСОБА_13 той демонстрував йому гематоми, забої та садна на різних частинах тіла.

Крім того, вина ОСОБА_11 і ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, і ОСОБА_9 - також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, підтверджується іншими письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом:

- протоколом огляду місця події від 10.04.2018, яким оглянута ділянка місцевості в с.Лиманка Одеської області, в ході якого було виявлено та вилучено дистанційний пульт сигналізації від ролетів, шнур до зарядного пристрою та пачка цигарок;

- протоколом огляду предмету від 10.04.2018, яким оглянуто виявлені речі;

-протоколом огляду місця події від 11.04.2018, яким оглянута ділянка с.Лиманка Одеської області, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Айфон 7;

- висновком судово-медичної експертизи №823 від 07.05.2018, згідно якої у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом десятого лівого ребра зі зміщенням кісткових уламків, чотири синця голови, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, по одному синцю живота та лівого плеча, по одному садну обох сідниць, два садна в ділянці правого колінного суглоба,
три садна в ділянці лівого колінного суглоба. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, стиснення, тертя. Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (синці - багряно-синюшного кольору в центрі з зеленуватим відтінком по периферії: садна - вкриті кірками темно-чорвоного кольору, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри, з ділянками відшарування по периферії) та дані медичної документації, слід вважати, що вони могли бути спричинені 09.04.2018. Закритий перелом десятого лівого ребра зі зміщенням кісткових уламків спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Синці голови, живота та лівого плеча, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, садна обох сідниць, в ділянці правого колінного суглоба та в ділянці лівого колінного суглоба, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує ОСОБА_13 ;
- протоколами огляду місця події від 13.04.2018, 12.04.2018, якими оглянуто службовий автомобіль Рено Логан, державний номерний знак НОМЕР_4 , з якого виявлено та вилучено три службових мобільних телефони марки «Самсунг»;

-повідомленнями і довідками директора ТОВ «Венбест» про склад нарядів та маршрути слідування, згідно яких ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 перебували у складі нарядів, вони були оснащені спеціальними засобами, та про звільнення з роботи ОСОБА_9 , ОСОБА_17 і ОСОБА_11 ;

-довідкою з «Ломбард «Гроші тут», згідно якої 10.04.2018 на паспорт ОСОБА_9 ломбардом прийняті золоті ланцюжок і хрестик, за що йому видані гроші;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка 08.04.2018 забирала ОСОБА_13 від магазину «Чайка»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка 08.04.2018 забирала ОСОБА_13 від магазину «Чайка»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 08.04.2018 забирала ОСОБА_13 від магазину «Чайка»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка 08.04.2018 забирала ОСОБА_13 від магазину «Чайка»;

-звітом про незалежну оцінку мобільного телефону марки «IPhone 7 Plus», золотого ланцюжка якірного плетіння, золотого хрестика, вартість яких на момент скоєння злочину складає 52470 грн.;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 з фото таблицею;

-протоколом огляну предмету від 11.04.2018, яким оглянути мобільний телефон Айфон 7, викрадений у потерпілого ОСОБА_13 ;

-протоколом огляду предмету від 13.04.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав свій мобільний телефон Айфон 7, викрадений у нього;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка насильно вивезла його в район Таїровського кладовища та після нанесення йому численних ударів заволоділа його мобільним телефоном, золотим ланцюжком та золотим хрестиком;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка насильно вивезла його в район Таїровське кладовище та наносила численні удари;

-протоколом огляду предметів, яким оглянутий диск з відеозаписом з камер внутрішнього спостереження приміщення ломбарду;

-СD диском із записом камери внутрішнього спостереження в приміщені ломбарду, згідно якого ОСОБА_9 10.04.2018 відвідував ломбард;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2018, за участю потерпілого ОСОБА_13 ;

-витягами з ЄРДР про реєстрацію кримінальних правопорушень;

-протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення;

-процесуальними рішеннями про виділення матеріалів досудового розслідування, про об`єднання кримінальних проваджень, про зміну кваліфікації кримінального правопорушення тощо;

Оцінюючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_9 у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушеннь доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Сукупність наведених вище доказів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_23 мав умисел на викрадення ОСОБА_13 і незаконне позбавлення його волі, яке вчинив за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому ОСОБА_13 фізичних страждань, в тому числі і з боку обвинуваченого ОСОБА_23 . Заперечення обвинуваченим ОСОБА_23 своєї вини в частині нанесення ударів потерпілому ОСОБА_13 , і як наслідок спричинення йому фізичних страждань, свідчить лише про бажання обвинуваченого ОСОБА_23 уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_13 у в`язку з заподіянням йому кримінальним правопорушенням шкоди заявив цивільний позов, який неодноразово змінював підчас судового провадження. В остаточному варіанті потерпілий ОСОБА_13 просить стягнути тільки з обвинуваченого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 47013,50 грн. та моральну шкоди в сумі 30000 грн.
В обґрунтування матеріальної шкоди потерпілий зазначив суму, яку витратив на лікування, та суму викрадених, але не повернутих йому речей.
В обґрунтування моральної шкоди потерпілий зазначив, що він зазнав душевних і фізичних страждань, які відчуває і по сьогодні. Від злочину постраждала і його родина. Так, батьки постійно піклувалися про нього, готували і привозили йому їжу та ліки, витрачали свій вільний час на це.
Обвинувачений ОСОБА_11 визнав цивільний позов потерпілого частково, лише моральну шкоду на суму 5000 грн., оскільки не бив потерпілого, а тому не може відповідати за спричиненні йому тілесні ушкодження. Матеріальну шкоду обвинувачений не визнав у повному обсязі, мотивуючи тим, що належні потерпілому речі він не викрадав, обвинувачення в цій частині йому не висувалося.
Підстави цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 підтверджені дослідженими в суді доказами.
Разом з тим, розмір моральної і матеріальної шкоди потерпілим не доведений, а обвинувачення стосовно викрадення майна потерпілого саме ОСОБА_24 , останньому не висувалося.
Тому відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1177 ЦК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 в частині матеріальної шкоди задоволенню не підлягає в повному обсязі.
Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілого, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у його житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує матеріальне становище винної особи, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілому у визначеному судом розмірі 20000 грн. буде достатнім і справедливим. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Згідно висновку органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_23 і його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, а тому його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування щодо нього соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_23 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, вчинення ним кримінального правопорушення вперше, зайняття суспільно-корисною працею, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, добровільну участь в АТО, наявність нагород, позитивну характеристику військового командування по місцю служби, принесення публічного вибачення потерпілому.
Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_23 в їх сукупності, з урахуванням наявності у ОСОБА_23 реєстрації і постійного місця проживання, соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчиненого злочину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_11 не являється суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому його виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Згідно висновку органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 і його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, а тому його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, повне визнання вини, його дійсне щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, принесення публічного вибачення потерпілому, наявність на утриманні малолітньої дитини, позитивну характеристику по місцю працевлаштування і проживання, добровільне повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди та відсутність до нього будь-яких претензій з боку потерпілого.

Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 в їх сукупності, з урахуванням наявності у ОСОБА_9 реєстрації і постійного місця проживання, соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, його наслідків і налагодження стосунків із потерпілим, який не наполягає на суворому покарання винного, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 не являється суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому його виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.323, 324, 129 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.187 КК України, на підставі яких призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк:
за ч.2 ст.146 два роки;
за ч.1 ст.187 три роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього його ув`язнення день за день в період з 12.07.2018 по 13.11.2018.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили:

- зазначені в постанові слідчого від 14.04.2018 (т.2 а.п.11, 186), квитанції №676 від 23.06.2018 (т.2 а.п.12, 187), повернуті уповноваженому представнику ТОВ «Венбест» на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2019 про скасування арешту майна (т.2 а.п.16), вважати повернутими за належністю ТОВ «Венбест»;

- зазначені в постанові слідчого від 13.04.2018, а саме три службових мобільних телефони «Самсунг» (т.2 а.п.60), передані на зберігання до камери зберігання речових доказів по квитанції №675 від 23.06.2018 (т.2 а.п.61) - повернути уповноваженому представнику ТОВ «Венбест»;

- зазначені в постанові слідчого від 10.04.2018 (т.2 а.п.42) та розписці потерпілого ОСОБА_13 (т.2 а.п.43) - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_13 ;

- зазначені в постанові слідчого від 11.04.2018 (т.2 а.п.47) та розписці потерпілого ОСОБА_13 (т.2 а.п.48) - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_13 ;

- зазначені в постанові слідчого від 24.04.2018 (т.2 а.п.70), а саме CD диск (т.2 а.п.69) - зберігати в матеріалах судової справи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого від злочину ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 20000 (Двадцять тисяч) грн.
В іншій частині позову про стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілого від злочину ОСОБА_13 моральної шкоду в сумі 10000 (Десять тисяч) грн. і матеріальної шкоди в сумі 47013 (Сорок сім тисяч тринадцять) грн. 50 коп. відмовити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.
Суддя ОСОБА_1