Справа № 638/1434/20
Провадження №1-кп/638/640/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0005010 від 07.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який знаходиться в цивільному шлюбі, дітей не має, офіційно не працевлаштований, який мешкав за адресою АДРЕСА_1 хостел, на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, громадянина України, холостого, дітей на утримання не має, який проживав в АДРЕСА_3 , та зареєстрованого у АДРЕСА_4 , судимого: 17.04.2008 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу 510 грн.; 07.10.2010 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 296 КК України до обмеження волі на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік; 29.08.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185КК, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік; 30.05.2014 року Бабушкінським райсудом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі; 28.10.2014 року Бабушкінським райсудом м. Дніпопетровська за ч.2 ст. 185 КК з урахуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 6 грудня 2019 року приблизно о 9 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з іншою невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись поблизу багатоповерхового будинку №23 по вул. Ахсарова в м. Харкова, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зненацька для потерпілого ОСОБА_6 наблизилися до нього впритул зі спини. Після чого, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 та невстановленою особою, нанесли потерпілому близько чотирьох ударів в область голови, після чого потерпілий втратив можливість опиратися нападу, в цей час ОСОБА_8 дістав з передньої правої кишені джинсів потерпілого гаманець торгової марки "Крокодил Алигатор" (Лакоста), вартістю 450 грн., в якому знаходились гроші 600 грн. та візитні картки, в той час як інша невстановлена досудовим слідством особа дістала з лівої передньої кишені джинсів потерпілого мобільний телефон торгової марки "Айфон 7 плюс" вартістю 8800 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9850 грн.. Внаслідок нанесення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та невстановленою досудовим слідством особою ударів, потерпілому ОСОБА_6 спричинений закритий перелом кісток носа, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-278/2019 від 30.10.2020 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткотривалий розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів.

Таким чином, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою групою осіб.

Крім того, 11 січня 2020 року приблизно о 3 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 , перебуваючи в ресторані "Мафія" по пр. Л.Свободі 48"Г" в м. Харкові, діючи умисно, таємно, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, дістав з барсетки, яка знаходилась на столі та належала раніше незнайомому ОСОБА_7 , мобільний телефон торгової марки "Леново А7000" вартістю 1000 грн. та портативний зарядний пристрій торгової марки "Ксиома Мі Пауєр Банк 2с" вартістю 444,11 грн.. Вказані речі поклав до своєї кишені, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на 1444,11 грн..

Під час розгляду справи відповідно до ст.22 КПК України, стороні обвинувачення, потерпілим, обвинуваченим та захисту, судом надана можливість відстоювання їхніх правових позицій прав, свобод і законних інтересів.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб не визнав, пояснив про своє знаходження у грудні 2019 року в вечірній час доби в клубі «Галактика» зі знайомим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , де розпивали слабоалкогольні спиртні напої. ОСОБА_15 напідпитку конфліктував з усіма відпочиваючими, а він з ОСОБА_16 заспокоювали. Один з осіб, потрапивший в конфлікт був потерпілий по справі. Вийшовши на вулицю побачив черговий конфлікт між ОСОБА_15 та незнайомцями. Через деякий час, знаходячись біля клубу познайомилися з компанією ОСОБА_17 , потерпілого по справі. ОСОБА_15 також створив конфлікт з одним з кола потерпілого, після чого останній пригостив всіх присутніх спиртними напоями. В цей час підійшов незнайомий на той час ОСОБА_18 , познайомився з присутніми. За пропозицією когось з компанії приблизно о 6 годині ранку, він, ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 проїхали до вул.23 Серпня в м. Харкові для відвідування бані. Прибувши на місце, баня була зайнята, а тому пішли на другий поверх до більярду. ОСОБА_17 та ОСОБА_15 були відсутні. Вийшовши на вулицю разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 побачив конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , останній став віддалятися та йти. ОСОБА_15 став бігти за ним, після чого ОСОБА_20 побіг за останнім. Було слизько. Бачив як ОСОБА_15 бив ОСОБА_17 кулаками та ногами, підбіг та відштовхнув ОСОБА_15 , за що також отримав. ОСОБА_17 був в крові, питаючи у нього про надання допомоги відповів відмовою, при цьому ОСОБА_15 сказав: «все нормально», та останній разом з потерпілим попросили піти, на що погодився, після чого він з ОСОБА_19 пішли до метро. Категорично заперечує свою участь та ОСОБА_19 в розбійному нападі на потерпілого та викрадення його особистого майна. Вважає себе віруючою людиною, та такою, що не може скоїти злочин. Наполягає на обмові, які викладені в первинних поясненнях без участі захисника, оскільки співробітниками поліції був наляканий. Також вказав на свій підпис у чистих аркушах, наданих поліцейськими.

Обвинувачений ОСОБА_9 в пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України визнав, за ч.2 ст.187 КК України заперечував, при цьому надав пояснення, щодо подій, які сталися в ніч з 5 на 6 грудня 2019 року, коли відпочивав у нічному клубі «Галактика». Підійшов до нього потерпілий по справі на ім`я ОСОБА_17 пригостивши цигаркою, та за його пропозицією підсів за його стіл. Через деякий час ОСОБА_17 залишив кафе. Офіціантка принесла два рахунки, які оплатив, однак зажадав знайти ОСОБА_17 для повернення коштів за його рахунок. Його знайшли, ОСОБА_17 вибачився, повернувши 300 грн. та пригостив пляшкою пива. Знаходячись на вулиці біля клубу спілкувалися з компанією раніше незнайомих 8-10 чоловіків. Через деякий час, він, ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на таксі поїхали до бані, яка розташована неподалеку від клубу. Заклад був зачинений. Повернувшись на вулицю, він та ОСОБА_17 пішли до туалету. Зупинившись, побачив як ОСОБА_17 пішов в сторону будинків. Розвернувшись побачив як ОСОБА_15 наздоганяв ОСОБА_17 . ОСОБА_20 швидким кроком пішов за ними, а він за ОСОБА_20 . Наближаючись, ОСОБА_20 вже повертався повідомляючи про їхню бійку. Після чого він з ОСОБА_20 пішли по домівках. Наполягав про свою непричетність до розбійного нападу на потерпілого, вказуючи про необізнаність та відсутність на місці конфлікту. При затриманні підписав письмові пояснення, викладені працівниками поліції без участі захисника. Просив суд виправдати, оскільки інкримінований йому злочин не скоював. Також обвинувачений надав пояснення щодо крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 11 січня 2020 року приблизно о 3 годині з ресторану "Мафія" по пр. Л.Свободі 48"Г" в м. Харкові, з барсетки мобільного телефону "Леново А7000" та портативного зарядного пристрою. Кається у скоєному злочині, просить суд строго не карати, врахувати визнання вини, щире розкаяння, сприяння слідству.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили визнати їх підзахисних невинуватими за ч.2 ст.187 КК України, оскільки усі докази, зібрані стороною обвинувачення, є недопустимими, зібраними в порушення процесуальних норм. Захисник ОСОБА_4 також просив визнати, що під час досудового розслідування було порушено право на захист його підзахисного ОСОБА_8 , та просив виправдати його.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду справи надані докази, які вважає як такі, що доводять наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу інкримінованих кримінальних правопорушень.

По епізоду в відношенні потерпілого ОСОБА_6 :

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив про розбійний напад на нього, який стався вранці 6 грудня 2019 року. Напередодні 5 грудня в нічний час знаходився в клубі «Галактика» в районі житлового масиву ОСОБА_21 , де познайомився з ОСОБА_19 , який відпочивав за сусіднім столом. Через деякий час перебував на вулиці, коли охоронець закладу повідомив про неповну сплату заказу, після чого повернувся та заплатив. З ОСОБА_19 вийшли на вулицю, на виході з клубу познайомився ще з раніше незнайомими ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та іншими. Всього було 10 чоловіків. Знаходячись на вулиці пили каву з коньяком, який він купив. Заплативши за спиртні напої та закуску, ОСОБА_22 самовільно розпорядився алкоголем, на що зробив зауваження. Після вказаних дій, вранці о 8 годні, ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 та він приїхали до бані на зупинці «Тополек» в районі жилого масиву «Олексіївка», однак заклад був зачинений. ОСОБА_9 запропонував повернувши за кут гаражу піти до туалета. Оскільки о 10 годині зобов`язаний був бути на роботі та відчинити склад, а тому вирішив піти додому, коли ОСОБА_22 перекрив дорогу, з якою метою йому невідомо. Знаходячись в навушниках не зрозумів про що йде мова, при цьому пояснюючи про необхідність прибуття на роботу, після чого ззаду почались множенні удари в область спини. Хто їх наносив невідомо. Пам`ятає, встав на коліно, побачив ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які знаходись в метрі від нього та знепритомнів. Прокинувся та виявив пропажу особистих речей: гаманця з грошима 600 грн., мобільного телефону «Айфон 7+», паспорту, візиток, картки у метро, пластикового пропуску до спортзала. В лікарні перебував декілька днів з діагнозом ЧМТ. На неодноразові питання, стверджував про свою невпевненість про причетність саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до його побиття та пограбування. На прохання слідчого надавав пояснення, які не читав, довіряючи органам правосуддя, поставив свій підпис в деяких документах, не перевіряючи їх зміст.

У відповідності ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_26 неодноразово викликався до суду, однак не доставлений. Суд не повинен вживати активних дій для забезпечення явки свідка обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду всупереч ч.6 ст.22 КПК України.

Окрім допиту обвинувачених, потерпілого, суд з`ясував обставини та перевіряв їх з іншими доказами, а саме досліджував документи, які долучені до матеріалів кримінального провадження та які стосуються пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 грудня 2019 року слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 , відносно ОСОБА_6 про розбій невстановленими особами відносно останнього, де відображений зміст заяви, однак в даному протоколі не вказаний час прийняття цього документу, що входить в протиріччя з витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005010 з датою реєстрації 07.12.2019 16:50:29 де відображений виклад обставин, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення 06.12.2019 року приблизно о 9 годині невстановлені особи напали на ОСОБА_6 та заволоділи його майном, застосувавши до нього насильство на відстані близько двадцяти метрів від будинку АДРЕСА_5 . ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо осіб та відомості про здійснення щодо них.

ОСОБА_6 попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.12.2019 року.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Згідно до вимог ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.2 ст.94 КПК України, кожен доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно положень ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч.2 ст.86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №12-р/п 2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення ч.3 ст.62 Конституції України, згідно з якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: в порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, не уповноваженою на те особою, тощо.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 фактично затриманий 07.12.2019 року о 15 годині 40 хвилин на підставі ч.3 ст.208 КПК України. Адвокат затриманого згідно доручення № 6404 від 07.12.2019 року ОСОБА_28 . Цим же дорученням, виготовленим 07.12.2019 року о 20 год.55 хв. слідчий Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_29 повідомив захисника про його прибуття та забезпечення в наданні безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_8 07.12.2019 року 21 год. 55 хв., але всупереч вимогам Закону, в той час, під контролем правоохоронних органів обвинувачений написав пояснення від 7 грудня 2019 року про вчинення ним кримінального правопорушення. Це пояснення також не містить часу та місця його виготовлення, відсутні повні дані про службову особу, яка відібрала пояснення. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті за допомогою методів примусу чи утиску всупереч волі обвинуваченого.

Відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі всього ланцюжка доказів, що базується один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 07 грудня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпочатий о 19 годині та закінчений о 19.20 також проведений без участі захисника останнього.

ОСОБА_9 затриманий 09.12.2019 року о 4 год. 30 хв., як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, про що повідомлений орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. 09.12.2019 року о 09.50 черговий адвокат ОСОБА_30 повідомлення №3087. Адвокат затриманого згідно доручення №6414 від 09.12.2019 року визначений захисник ОСОБА_31 .. Згідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2019 року за участю свідка ОСОБА_26 та ОСОБА_9 , потерпілого та ОСОБА_9 проведено з 7 год 35 хв. до 7 год 45 хв. та 7 год.50 хв. до 8 год.10 хв. без участі захисника.

По суті заданих питань, ОСОБА_9 надав письмові пояснення 09.12.2019 року, які суд вважає недопустими, з обставин, викладених вище.

Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто, обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шейх проти Швейцарії» від 12 липня 1988 року, «Тейксера де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11 липня 2005 року, «Шабельник проти Росії» від 19 лютого 2009 року, зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, загалом правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Пункт 2 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Стаття 187 ч.2 КК України, передбачає відповідальність за розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм. Розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного у частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спілне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Так, прокурором в якості письмових доказів, якими сторона обвинувачення підтверджує винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, з поміж іншого надала: протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 09.12.2019 року, який суд вважає недопустимим доказом, оскільки показання свідок надавав на досудовому слідстві, а не суду безпосередньо. Ст.23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Приписи зазначеної норми повністю узгоджуються із положеннями ч.4 ст.95 КПК України, якою регламентовано, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. За таких же обставин, суд визнає неналежним та недопустимим доказом протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 7 грудня 2019 року на стадії досудового розслідування, згідно якого підтверджений факт знаходження останнього в клубі «Галактика» по вул.23 Серпня в м. Харкові, де приймав участь в розважальних заходах з вживанням алкогольних напоїв. Познайомився з хлопцями, серед яких був ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . За пропозицією ОСОБА_19 поїхали в баню «Олімп» на вул. Ахсарова 21, однак цей заклад був зачинений. Знаходячись на вулиці, ОСОБА_19 запропонував піти в туалет за будівлю комплексу, на що погодився. Після вказаних дій, дивлячись на годинник, де було о 9 ранку, о 10 годині необхідно бути на роботі, вирішив піти до дому, коли вибіг ОСОБА_15 , перегородив дорогу, потерпілий повідомив про обмін номерами телефонів, на що отримав заперечення, в той же час відчув удар в область правої нирки, потім декілька ударів в область лівого вуха з розмаху правої руки, повернувшись та дивлячись вгору, так як в цей час впав, побачив ОСОБА_20 та ОСОБА_15 , після чого останній наніс множинні удари правою ногою з розмаху в область обличчя та голови. Закриваючи руками голову, між рук побачив як ОСОБА_20 витягнув з правої передньої кишені джинсів його гаманець в якому було 600 грн., паспорт громадянина України. ОСОБА_15 в той час пригнувшись витягнув з лівої передньої кишені джинсів мобільний телефон «Айфон 7+» біло-червоного кольору в чорному шкіряному чохлі та ключі від дому. Після вказаних дій малознайомі зникли в невідомому напрямку. Перехожі через декілька хвилин викликали невідкладну допомогу, яка госпіталізувала до лікарні невідкладної допомоги. В судовому засіданні потерпілий частково не підтвердив свої письмові пояснення, які надавав на стадії досудового слідства, посилаючись на невпевненість скоєння розбійного нападу на нього саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Підпис під документами поставив на прохання слідчого, при цьому не читаючи зміст викладених обставин, розраховуючи на порядність та компетентність органів розслідування.

Мінаков ОСОБА_34 06.12.2019 року о 10.03 доставлений до МКЛСНМП ім.проф.Мещанінова ургентно з первинним діагнозом: ЗЧМТ СГМ з/перелом вис.кост.к/носа т/тр живот алк.

Висновком експерта №09-278/2020 від 30 січня 2020 року у ОСОБА_6 мали місце закритий перелом кісток носу, який утворився від травматичної дії тупого твердого предмета за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.12.2019 року. За ступенем тяжкості перелом кісток носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Характер та локалізація тілесного ушкодження у ОСОБА_6 не є типовим для само спричинення. Виходячи з локалізації та характеру тілесного ушкодження ОСОБА_6 слід сказати, що утворення його при падінні з висоти власного зросту на площині можна виключити.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а покладені в основу обвинувачення докази не лише не доводять факт того, що в діях останніх є склад кримінального правопорушення, а й в сукупності із показаннями потерпілого та письмових доказів спростовують доводи обвинувачення.

В силу вимог ч.ч.1,3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умов доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що будь яких доказів «поза розумним сумнівом» в підтвердження обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , державним обвинуваченням суду не надано, а тому враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену в ст.ст.62, 63 Конституції України, п.2 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, а також ч.4 ст.17 КПК України, суд оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, встановивши, що докази, якими сторона обвинувачення обґрунтувала пред`явлене обвинувачення, не доводить винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ст. 92 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 інкримінованого суспільно небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

У справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду у справі № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а з урахуванням стабільної позиції обвинувачених про те, що вони не вчиняли цього злочину, приймаючи до уваги вимоги ст.62 Конституції України, суд приходить до висновку, що належних, достатніх та допустимих доказів на спростування його тверджень стороною обвинувачення не було надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинувачених.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, стороною обвинувачення не було доведено, що 6 грудня 2019 року приблизно о 9 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 грн., спричинивши потерпілому закритий перелом кісток носа, який згідно висновку судово-медичної експертизи №09-278/2019 від 30.10.2020 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткотривалий розлад здоров`я та матеріальну шкоду на загальну суму 9850 грн., за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.187 КК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 невинуватими у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні даного злочину і виправдати.

По епізоду щодо потерпілого ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив про своє перебування в скрутному життєвому становище та знаходженні у нічний час доби 11 січня 2020 року у кафе «Мафія» по АДРЕСА_6 , де вживав спиртні напої, періодично засипав і прокидався. В черговий раз прокинувся, поруч з ним знаходився раніше незнайомий ОСОБА_9 , який повідомив про це. Потім разом вийшли з кафе, ОСОБА_9 проводжаючи попросив купити йому пляшку пива та 50 грн., на що погодився та виконав його прохання. Також погодився на його пропозицію про зустріч наступного дня о 20 годині. Повернувшись додому, виявив пропажу мобільного телефону «Леново» в чорному корпусі та інших речей. Наступного дня повернувся до кафе та повідомив адміністратора про крадіжку особистих речей, на що отримав відповідь про знаходження поруч товариша, який копався в барсетці, про що є відеозапис. Після вказаних дій звернувся з заявою до поліції. Мобільний телефон йому повернутий;

12 січня 2020 року о 18 год.40 хв. ОСОБА_7 звернувся з заявою до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про крадіжку його мобільного телефону «Леново А700» 11.01.2020 приблизно о 3.30 в ресторані «Мафія» по пр. Л.Свободи 48 «г» м. Харкова;

Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджено внесення до ЄРДР 13.01.2020 року 10:41:03 заяви ОСОБА_7 про скоєння відносно нього крадіжки;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.01.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , останній вказав на ОСОБА_9 як на особу, яка скоїла крадіжку його особистих речей 11 січня 2020 року приблизно о 1 годині в ресторані «Мафія» по пр. Л.Свободи в м. Харкові;

Заявою від ОСОБА_9 від 15.01.2020 року підтверджений факт добровільної видачі мобільного телефону «Леново», який викрадений останнім у незнайомця 11.01.2020 року о 5 годині в ресторані «Мафія», що знаходиться по пр. Л.Свободи 48 «г» в м. Харкові;

Зберігальною розпискою підтверджений факт передачі на відповідальне зберігання мобільного телефону «Леново» потерпілому ОСОБА_7 ;

Висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи № 27633 від 29.01.2020 року підтверджена загальна ринкова вартість не наданого на дослідження майна, визначена з урахуванням зносу, станом на 11.02.2020 року 1444,11 грн.

Суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу наданих доказів, встановив, що покази як потерпілого так і обвинуваченого ОСОБА_9 , наданих в судовому засіданні є логічними, послідовними та об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, в тому числі зберігальною розпискою, заявою ОСОБА_9 про видачу мобільного телефону та висновком експертизи, що доводять вину останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Суд дослідив дані про особи обвинувачених: ОСОБА_8 не судимий, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 , неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, офіційно не працевлаштовані, мають постійне місце реєстрації, де характеризується задовільно.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засуджених, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд відповідно до ст.ст. 65,68 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є середньої тяжкості, дані про особу обвинувачених, що вказані вище, вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованої статті до позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислювати з часу фактичного затримання.

Процесуальні витрати вирішуються судом у відповідності до вимог до ч.2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,373-376 КПК України, суд,

' УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 та ОСОБА_35 , кожного окремо, визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення останніми кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Роз?яснити виправданим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що вони мають право на поновлення в правах, обмежених під час кримінального провадження.

КРАВЧУКА ОСОБА_36 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 09.12.2019 року.

Захід забезпечення кримінального провадження обраного судом тримання під вартою ОСОБА_9 залишити незмінним до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи № 27633 від 29.01.2020 року в розмірі 1570 грн. стягнути з ОСОБА_9 на користь держави

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками процесу, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана учасниками процесу до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в той же термін з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право, звернувшись до суду, отримати копію вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити прокурору.

Головуючий