Номер провадження: 11-сс/813/880/21
Номер справи місцевого суду: 521/7440/21 1-кс/521/2508/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року, постановлену за результатами розгляду клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зі слів працюючого в інтернет-магазині, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №00000651 від 24.05.2021 року,
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Слідчий СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України, яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , носять імовірний характер, та не всі ризики були обґрунтовані в судовому засіданні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що суперечить нормам процесуального права та просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри, висунутої ОСОБА_11 та наявність ризиків, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, а саме ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частини перша та друга ст.404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження вбачається, що 24.05.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України, санкція одного з них (ч.2 ст.187 КК України) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Не зважаючи на те, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наступних підстав.

Так, згідно матеріалів клопотання вбачається, що 24.05.2021 року, приблизно о 00:00 годині, перебуваючи у м. Одеса по вул. Варненська, 16 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, з метою вчинення злочину проти власності потерпілої особи, під`їхав на транспортному засобі марки «Мегсеdes С220», державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, в кузові седан, під керуванням ОСОБА_13 до потерпілого ОСОБА_14 , який перебував на зупинці громадського транспорту за вищевказаною адресою.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_14 підійшов до транспортного засобу марки ««Мегсеdes С220», державний номер НОМЕР_1 , та відчинив задні двері. В цей час ОСОБА_7 , діючи відповідно до визначеної йому ролі, з метою викрадення та утримання потерпілого ОСОБА_14 , тобто позбавлення його можливості залишити вказаний автомобіль, підійшовши ззаду до останнього, із застосуванням фізичної сили, шляхом поштовху, протиправно, всупереч волі потерпілого, заштовхав його до салону транспортного засобу марки ««Мегсеdes С220», державний номер НОМЕР_1 , де в той час вже знаходились ОСОБА_13 , який перебував за кермом вищевказаного автомобілю та ОСОБА_12 , який знаходився в салоні автомобілю на задньому пасажирському сидінні.

Після цього, ОСОБА_13 , діючи спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, утримуючи потерпілого вказаному транспортному засобі покинули місце вчинення кримінального правопорушення. По невстановленому на даний час досудовим розслідуванням маршруту, останні пересувались на вказаному автомобілі по території міста Одеси разом із ОСОБА_14 , погрожуючи весь час перебування останнього в салоні автомобіля фізичною розправою, зґвалтуванням, наносячи тілесні ушкодження та погрожуючи ножем. В невстановленому досудовим розслідуванням місці тау невстановлений час до ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 приєдналась невстановлена особа, яка також погрожувала потерпілому ножем та наносила тілесні ушкодження.

Вказані особи, перебуваючи в автомобілі відкрито відібрали у ОСОБА_14 належний йому телефон Iphone 7 вартістю 8 тис. грн. та вимагали в останнього розблокувати смартфон, на що ОСОБА_14 відмовив. Також у потерпілого, ОСОБА_13 , діючи спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановленою особою, відкрито відібрали грошові кошти в сумі 100 грн. та банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не має.

Не отримавши від ОСОБА_14 інформації, необхідної для розблокування викраденого телефону, перебуваючи у АДРЕСА_2 , неподалік АЗС «ОККО», приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_13 зупинив автомобіль, після чого ОСОБА_12 дістав потерпілого із салону авто утримуючи руками за шию та стиснув її, від чого останній втратив свідомість та упав на землю. ОСОБА_13 , діючи спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановленою особою залишили потерпілого неподалік проїжджої частини та втекли з місця події з викраденим майном.

Апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.05.2021 року (а.п.8-10); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 24.05.2021 року (а.п.11-13); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.05.2021 року (а.п.17-20).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що зі змісту мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя не дотримався приписів ч.1 ст.177 та ст.194 КПК України і не врахував їх при постановленні ухвали.

Так, дійшовши вірного висновку про існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та ризику того, що останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому, слідчий суддя дійшов невірного висновку про недоведеність наявності заявленого у клопотанні ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання слідчого та доводи прокурора, наведені у апеляційній скарзі на обґрунтування існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки обставини, за яких вчинено злочин, та схильність підозрюваного до насильства, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини та з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє джерело доходу, тому він може знову вчинити корисливий злочин.

Апеляційний суд також враховує те, що прокурором в судовому засіданні апеляційного суду надано документи про порушення ОСОБА_7 вимог обраного йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та зазначене не заперечувалось стороною захисту.

Зазначене, на переконання апеляційного суду, значно збільшує встановлені ризики.

Апеляційний суд вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатен запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

До того ж, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи обґрунтованість, на даній стадії досудового слідства, підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, а також обставини, наведені вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до зазначених обставин справи, не надав належну оцінку встановленим ризика, які передбачені ст.177 КПК України, та дійшов не вірного висновку про те, що відносно підозрюваного може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відсутні.

Враховуючи те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України є обґрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, та враховуючи характер скоєних суспільно небезпечних діянь, які інкримінуються підозрюваному, доведеність існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення з боку підозрюваного, апеляційний суд дійшов до висновку, що обрання до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України та доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0000651, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2021 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

ОСОБА_7 затримати в залі суду та доставити під вартою до Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали становить до 24.07.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4