Дата документу 16.06.2021 Справа № 335/2745/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2745/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/600/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула 16 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 і змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Луганської області, який є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області розслідується кримінальне провадження № 0000939 від 17.06.2020 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку червня 2020 року ОСОБА_7 , організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, разом з якими протягом 2021 року скоїв особливо тяжкі злочини на території м. Запоріжжя, за наступних обставин.

Так, 13.06.2020 ОСОБА_7 у складі організованої ним злочинної групи, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами проникли до приміщення магазину «НорНеу», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де таємно викрали грошові кошти, що належать ФОП « ОСОБА_12 » у сумі 7320 гривень, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, продовжуючи активні дії, спрямовані на досягнення злочинного результату, 05.07.2020 ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, проникли до торгівельного кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де таємно викрали грошові кошти, що належать ОСОБА_13 у сумі 2000 гривень, чим завдали потерпілому матеральну шкоду на вказану суму.

30.03.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000939 за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду 26.04.2021 р. до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування якого вказав, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 з метою уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, необхідно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу та задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу, слідчий суддя змінив запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_7 заборонивши залишати житло у період з 20.00 год. до 07.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 27 липня 2021 року, та поклавши обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Приймаючи таке рішення, слідчий суддя послався на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку про доведення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, проте слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування інших більш м`яких видів запобіжного заходу для їх запобігання.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, не вмотивованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті рішення. Так, вирішуючи питання щодо наявності ризиків негативної поведінки з боку ОСОБА_7 суд не врахував вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Такий ризик, пов`язаний із попереднім притягненням ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності та непогашеною судимістю за аналогічний злочин, вчинення даного злочину (перший епізод 13.06.2020 р.) через невеликий перебіг часу після проголошення попереднього вироку Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11.06.2020 р. Також судом не прийнято до уваги і тяжкість злочинів, в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , що за своєю класифікацією відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна і очікуване покарання у разі визнання його винним, що у своїй сукупності свідчить на користь висновку про можливість переховування останнього. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також обумовлений початковою стадією судового провадження та необхідністю подальшого допиту потерпілих, свідків, інших співучасників злочинної діяльності, що може слугувати застосуванню погроз та насильства або іншим способом незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни їх свідчень на його користь. Всі вказані вище обставини доводять наявність, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, 178 КПК України, мети, підстав і ризиків продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обставин. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову, якою клопотання про продовження застосовування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити і застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисники висловили заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги та, оскільки висновки слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої ОСОБА_7 підозри не оспорюються в апеляційній скарзі, вони не перевіряються апеляційною інстанцією.

Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя виніс незаконну ухвалу не є достатньо переконливими. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови у задоволені клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за змістом оскаржуваного рішення, слідчий суддя вважав недоведеним стороною обвинувачення неможливості застосовування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що захисником у клопотанні про зміну запобіжного заходу доведено можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою і запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Між тим, враховуючи певну змістовну невідповідність в оскаржуваному рішенні положенням кримінального процесуального закону, а також протиріччя у власних висновках відносно ризиків, що має знайти відповідь апеляційної інстанції з огляду на позицію прокурора, але, що загалом не спростовує висновку слідчого судді з приводу застосованого виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 , судова колегія вважає за необхідне наголосити на положенні ч.4 ст. 194 КПК України.

Так, за наведеною нормою застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні має місце у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

У даному випадку суд вирішив питання зміни запобіжного заходу шляхом фактичного застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що з урахуванням правової позиції, викладеної у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 травня 2021 р. (справа № 335/9520/19), є тотожними поняттями.

Тобто, при зміні запобіжного заходу, відповідно до вимог ч.4 ст. 201 КПК України та наведеної вище правової позиції, мають вирішуватися питання, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри, передбачених ст. 177 КПК України ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, слід додатково зауважити, що застосування запобіжного заходу має місце у визначених ст. 194 КПК України випадках.

Обгрунтованість висунутої ОСОБА_14 підозри в апеляції не оспорюється, сторона захисту з апеляційною скаргою не зверталася і, навпаки, сама порушувала питання про застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передумовою чого у будь-якому випадку є обгрунтованність висунутої підозри. Отже, згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється в межах доводів заявленої апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи прокурора, колегія суддів погоджується із наявністю певного ризику.

Так, згідно з матеріалами провадження ОСОБА_14 є раніше судимою особою, злочин, щодо якого ОСОБА_14 висунута підозра вчинений через нетривалий час після попереднього засудження, отже сукупність даних обставин вочевидь засвідчує існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляційна інстанція визнає існуючим ризик негативної поведінки підозрюваного, що передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Натомість, відповідаючи на інші доводи прокурора, судова колегія зауважує на відомостях з органу пробації, відповідно до яких за час відбуття покарання ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього вироком суду не порушував.

Одночасно не можна залишити без уваги і інші дані стосовно особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем мешкання та роботи позитивно характеризується.

Крім того, ОСОБА_7 на виклики до слідчого, суду з`являється за першою вимогою, що підтверджено прокурором під час апеляційного розгляду.

Отже, тривалість досудового розслідування поряд із відсутністю відомостей, що ОСОБА_7 порушує умови обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи ухиляється від явки до правоохоронного органу і від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно нього запобіжного заходу, апеляційним судом враховується на користь спростування доводів апеляції.

Вище наведені обставини провадження поряд із явкою підозрюваного до апеляційного суду засвідчують малоймовірність ризику щодо негативної поведінки підозрюваного у вигляді переховування, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатний убезпечити настання ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 відповідних обов`язків, є співмірним з завданнями кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування.

Посилання прокурора на вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину не може слугувати єдиною підставою для обрання ОСОБА_7 запропонованого найсуворішого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора стосовно наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слід визнати непереконливими з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року, відповідно до якого наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають до задоволення.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_7 до 27 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4