Справа № 728/96/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/452/21
Категорія - ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000285 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта базова загальна середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Вироком місцевого суду встановлено, що 02 травня 2020 року, близько 02.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись на подвір`ї господарства АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс удар ногою в обличчя зліва ОСОБА_10 , у результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок суду першої інстанції та закрити щодо ОСОБА_8 кримінальне провадження, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказала, що суд безпідставно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_8 показання потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , які є зацікавленими особами. Так, у потерпілого та свідка склались неприязні стосунки з обвинуваченим, а тому вони обмовляють останнього. До того ж їх показання не співпадають з висновком судово-медичної експертизи. Також вказала, що з аналізу матеріалів кримінального провадження та показань ОСОБА_8 і свідків слідує, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти ганку. Крім того, зазначила, що на даний час обвинувачений офіційно працевлаштований, співмешкає з ОСОБА_13 , яка є вагітною та має неповнолітнього сина.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не з`явилися, про час і місце судового розгляду були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді потерпілий ОСОБА_10 показав, що у нього з обвинуваченим тривалий час існує конфлікт. 02.05.2020 року вони перебували у гостях у ОСОБА_12 , де під час сварки його вдарив ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні місцевого суду показав, що він спав і до нього приїхали ОСОБА_8 з жінкою та ОСОБА_10 , які його розбудили і почали з`ясовувати стосунки. Після цього вживали спиртні напої. Між ОСОБА_8 та потерпілим виникла сварка, в ході якої обвинувачений ударив ОСОБА_10 в обличчя рукою, а потім і ногою, від чого в останнього пішла кров.

Крім показань потерпілого та свідка, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2020 року та заявою потерпілого ОСОБА_10 , що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР і початку досудового розслідування за вчинення кримінального правопорушення (а.к.п.14,18);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 22.12.2020 року та відеозаписами до них, за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , під час яких вони підтвердили факт заподіяння ОСОБА_8 05 травня 2020 року тілесних ушкоджень потерпілому (а.к.п.21-22, 35-36);

- висновком експерта №117 від 08.05.2020, згідно з яким у ОСОБА_10 мало місце тілесне ушкодження у вигляді «сукон`юктивального крововиливу лівого ока», в утворенні якого могла мати місце одно- або неоднократна (не менше двох) дія тупого предмета по механізму удару. За ступенем тяжкості воно відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну втрату працездатності, а орієнтовна давність його виникнення становить не пізніше 10 години 04 травня 2020 року, за умов, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи (а.к.п.28-29).

Отже, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, місцевий суд правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту з приводу відсутності доказів на підтвердження вини ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованого йому проступку є непереконливими.

Так, матеріалами кримінального провадження підтверджується, та не заперечується обвинуваченим, наявність існування особистих неприязних стосунків між потерпілим та ОСОБА_8 .

Посилання апелянта на можливість отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок падіння, спростовуються показаннями самого потерпілого, а також свідка ОСОБА_12 , які як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Їх показання є логічними, послідовними, вони узгоджуються між собою, а також з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема із локалізацією тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, за висновком судово-медичної експертизи.

Крім того, ані потерпілий, ані свідок не мали підстав для обмови ОСОБА_8 , як на цьому наголошувала сторона захисту, і судом апеляційної інстанції таких підстав не встановлено.

У той же час, показання свідка ОСОБА_13 в частині того, що ОСОБА_8 не наносив ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а останній сам упав з ганку, не узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

При цьому, оскільки даний свідок є цивільною дружиною обвинуваченого, то колегія суддів критично оцінює її показання, які можуть бути спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Разом з тим, апелянтом не було надано жодних доказів, які б спростовували показання потерпілого та свідка ОСОБА_12 і доводили невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх захисником в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким формально позитивно характеризується, його сімейний стан; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4