Провадження по справі № 1-кп/522/1941/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання захисника ОСОБА_3 ,- адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, Волинської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0000522 від 11.07.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Вимоги сторін.
Під час судового провадження адвокатом обвинуваченого ОСОБА_3 ,- адвокатом ОСОБА_4 до Приморського районного суду м. Одеси надано письмове клопотання про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000522 від 11.07.2018р.

Зміст клопотання та доводи заявників.
В обґрунтування своїх доводів сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_3 повідомляє, що повідомлення про підозру від 03.08.2018 р., обвинуваченому вручено не особою, яка підписала (склала) підомлення про підозру, вручено не прокурором Одеської області або його заступником, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки вручені, права підозрюваного оголошені та роз`яснені також не прокурором Одеської області чи його заступником. Тобто, обвинувачений не набув статус підозрюваного.

Крім цього, як зазначає обвинувачений ОСОБА_3 , в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000522 вказано про відсутність пом`якшуючих обставин. Проте, з протоколу допиту підозрюваного від 02.08.2018 р. вбачається, що обвинувачений вину свою визнає в повному обсязі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 вказує, що реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені за №0000522 не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а саме в ньому відсутні відомості про повідомлення про вчинення кримінального

правопорушення; відсутні відомості про час проведення повідомлення до Радів адвокатів Одеської області про затримання адвоката; в пунктах реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені за № 0000522 відсутній номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги, викладені у клопотанні та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Прокурор заперечував щодо задоволення вимог, викладених у клопотанні сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на їх безпідставність.

Мотиви Суду.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 ,- адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступного.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно із вимогами ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і т.д.
Дослідивши обвинувальний акт по зазначеному кримінальному провадженню, суд вважає, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті стосовно обвинуваченого, всупереч вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, що у свою чергу фактично призводить до порушення права обвинуваченого на захист, так як обмежило його у здійсненні цього права.
Органом досудового розслідування дії підозрюваного ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 369 КК України, тобто що вони мають кваліфікуючи ознаки: - «надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за не вчинення цією службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища».
Проте, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомості, щодо прийняття процесуального рішення стосовно третьої особи, в інтересах якої діяв обвинувачений ОСОБА_3 .
Крім того, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 02.08.2018 приблизно о 10:15 годині ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, прибув до кабінету № 23 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 8а, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 3 000 доларів США з метою прийняття нею рішення про закриття кримінального провадження № 0000778 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Також, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 містить відомості, що у кримінальному провадженні № 0000778 від 20.12.2012 року, досудове розслідування, якого тривало майже шість років, та яке знаходилось в провадженні слідчого ОСОБА_6 , станом на 02.08.2018р. жодній особі не повідомлено про підозру.
Проте, зі змісту обвинувального акту не зрозуміло, яким чином вказані неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , пов`язані у здійсненні пропозиції слідчому у наданні їй неправомірної вигоди повинні були сприяти ОСОБА_7 , якщо підозрюваних у справі не було. Відсутні відомості також щодо виклику слідчим ОСОБА_7 з метою повідомлення останнього про підозру за вчинений злочин та для допиту його у якості підозрюваного. Відсутні відомості щодо подальшого прийняття слідчим рішення щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за кримінальним провадженням №0000778 та щодо подальшої долі зазначеного кримінального провадження.
Відповідно до припису п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист обвинуваченого від пред`явленого йому обвинувачення, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи причини зміни обвинувачення».
Незважаючи на вищенаведені недоліки, обвинувальний акт 30.11.2018р. був затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області
Крім того нормами п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК встановлено, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Частиною 1 ст. 276 КПК установлено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються гл. 37 цього Кодексу.
Загальні положення, які регулюють питання процедури повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК.
Так, ч. 1 ст. 276 КПК передбачені випадки, в яких повідомлення про підозру здійснюється обов`язково в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 276 КПК встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст. 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа зобов`язані також детально роз`яснити кожне із зазначених прав, якщо підозрюваний висловить прохання про це (ч. 3 ст. 276 КПК).
Глава 22 КПК регулює питання щодо порядку вручення письмового повідомлення про підозру, де законодавець, окрім термінів «здійснюється» та «складається», вживає також термін «вручається» в контексті повідомлення про підозру (ч. 1 і 2 ст. 278 КПК).
За загальним правилом письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК ). Однак у ст. 276 цього Кодексу зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
За приписами ст. 480 КПК адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст.278 КПК , і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.
Зі змісту ст.ст. 42, 277 КПК випливає, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення. Саме із цим моментом закон пов`язує набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.
Виходячи зі змісту ст. 277 КПК України, процесуальні дії щодо складення і вручення повідомлення про підозру може вчинити виключно одна й та сама службова особа, котра має відповідні процесуальні повноваження.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).
Згідно з ч.1 ст.3 КПК керівник органу прокуратури Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень; прокурор особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.15 закону «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень (пп.9, 15).
Згідно з ч.2 ст.36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.
Відповідно до чч.1, 2 ст.37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених чч.4 та 5 ст.36, ч.3 ст.313, ч.2 ст.341 цього кодексу та ч.3 цієї статті.
Як вбачається із клопотання про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000522 повідомлення про підозру від 03.08.2018 р. підписано прокурором Одеської області, проте вручено, прокурором відділу прокуратури Одеської області, який не є прокурором Одеської області, а також його заступником. Пам`ятку про процесуальні права та обов`язки вручені, права підозрюваного оголошені та роз`яснені також не прокурором Одеської області чи його заступником, а прокурором відділу прокуратури Одеської області.
Як встановлено в судовому засіданні, прокурор Одеської області або його заступник не надавав доручення прокурору відділу прокуратури Одеської області на здійснення такої процесуальної дії, як повідомлення про підозру адвокату. Крім того, на момент повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_3 , процесуальний закон не передбачав можливості здійснення такої процесуальної дії, за дорученням вищестоячого за посадою прокурора.
Отже, повідомлення про підозру від 03.08.2018 р. обвинуваченому вручено не особою, яка підписала (склала) повідомлення про підозру, вручено не прокурором Одеської області або його заступником, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки вручені, права підозрюваного оголошені та роз`яснені також не прокурором Одеської області чи його заступником.
Відповідно до ч. 2 ст. 481 КПК України Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 КПК України.
Статтю 481 доповнено частиною другою згідно із Законом № 187-IX від 04.10.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства».
Проте, як вже зазначалося повідомлення про підозру від 03.08.2018р. було вручено обвинуваченому ОСОБА_3 до доповнення статті 481 КПК України частиною другою, яка надає право вручення повідомлення особі за дорученням.
Крім того, згідно зі ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно зі п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
Проте, з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені за № 0000522 вбачається, що такий реєстр не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, що є також підставою для повернення обвинувального акту, зокрема відсутні повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; відсутній час проведення повідомлення до Раді адвокатів Одеської області про затримання адвоката; в пунктах реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені за № 0000522 відсутній номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Таким чином, в порушення наведених норм КПК, ст. 291 КПК процесуальним керівником та слідчим порушено зазначені імперативні норму закону.
Відповідно до ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, у тому числі повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
Одночасно суд зазначає, що у підготовчому судовому засіданні судом не досліджувались обставини, зокрема чи містять дії обвинуваченого ОСОБА_3 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, оскільки ці обставини підлягають перевірці судом в ході судового розгляду, відповідно до вимог КПК України.
Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
Керуючись ст. ст. 314 -316, 376, 291 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України,- повернути прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

31.05.2021