Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

07 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, у кримінальному провадженні №0000003,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК), а саме:

- прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю;

- прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- повідомляти про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними, їх адвокатами у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії ухвали та обов`язків, визначених в ухвалі встановлено до 02 червня 2021 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, однак не доведено наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків або вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з одночасним визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 135 000 грн., у разі внесення якої покласти на підозрюваного ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовав свої вимоги апелянт тим, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду стверджується тим, що він підозрюється у вчиненні злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна. Також прокурор вважає, що у ОСОБА_5 наявні стійкі злочинні зв`язки, від яких він може отримати підроблені документи високої якості для перетину державного кордону.

Зазначив, що ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для провадження, підтверджується тим, що ОСОБА_5 мав умисел на повторний збут підробленої іноземної валюти у сумі 30 тис. Євро, які не були віднайдені органом досудового розслідування. Також вказав, що підозрюваний може впливати на свідків у провадженні, оскільки злочин, у якому він підозрюється, був вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, прокурор вважає, що підозрюваний зможе створювати штучні докази та підбурювати осіб до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому версій захисту.

Апелянт вказав, що наявність у підозрюваного тяжких хронічних захворювань, не є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 , про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як визначено у ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, а саме у придбанні з метою збуту та збуті підробленої іноземної валюти в особливо великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно визначення, яке мітиться у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

02 квітня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.199 КК України.

Так, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків у даному провадженні, а також можливості знищити, спотворити чи приховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, на даний час встановлюються особи, які можуть бути допитані як свідки в цьому кримінальному провадженні, тому ОСОБА_5 існує ризик чинити тиск на таких осіб з метою дачі ними показань на свою користь для уникнення можливої кримінальної відповідальності.

Щодо ризиків знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для справи, також вчинити інше кримінальне правопорушення, то як вбачається з матеріалів клопотання, група осіб, до складу якої входить і підозрюваний ОСОБА_5 , висловлювали намір подальшого збуту підробленої іноземної валюти у еквіваленті 30 000 Євро. Тому, підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе знищити речі і документи, які є важливими для встановлення усіх обставин даного кримінального провадження, зокрема підроблені 30 000 Євро, які ще не відшукані органом слідства, або вчинити новий злочин зі збуту підробленої іноземної валюти.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки одружений, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, має постійне місце проживання, а також офіційне місце роботи - працевлаштований менеджером у сфері операцій з нерухомості для третіх осіб у ТОВ «Компанія ИДЕАЛ Груп», тобто має законне джерело отримання доходів.

Вказані обставини спростовують наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, в тому числі обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними та їх адвокатами, а також носіння електронного засобу контролю, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Також прокурором не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_5 умов застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Так, згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів на даному етапі досудового розслідування, не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, а, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, вважає, що цілодобовий домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, у кримінальному провадженні №0000003 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3