Ухвала
Іменем України
10 березня 2021року
м. Київ
справа № 750/7693/20
провадження № 51 - 1187 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року,
встановив:
Завироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року вказаний вирок залишено без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23 липня 2020 року близько 22:00, діючи умисно, незаконно, використовуючи мессенджер «Телеграм», перебуваючи неподалік будинку №6 по вул. Волковича в м. Чернігові, придбав п`ять поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною, які в подальшому, залишив зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту.
24 липня 2020 року в період часу з 01:31 по 01:57, працівники поліції під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку №21 по вул. Волковича в м. Чернігові виявили та вилучили у ОСОБА_5 електронні ваги з нашаруванням порошкоподібної речовини, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, масою в перерахунку на амфетамін-основу 0,0001г та п`ять поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - - амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетаміноснову становить 25,5888 г. Загальна маса вилученої у ОСОБА_5 психотропної речовини амфетамін, в перерахунку на амфетамін-основу становить 25,5881г, що є особливо великим розміром, яку останній незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 , застосувавши ст. 75 КК. На обґрунтування свого прохання захисник зазначає, що суди, не врахувавши окремих даних про особу засудженого, дійшли необґрунтованого висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Відповідно до приписів статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу засудженого, який в порядку ст. 89 КК раніше не судимий, офіційно не працює, позитивно характеризуються за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його вік, стан здоров`я, а також те, що він перебував на обліку в диспансерному наркологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», проходив там лікування по направленню лікаря-нарколога, та дійшов обґрунтованого висновкупро неможливість досягнення мети його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.

При цьому суд, врахувавши обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, дійшов висновку щодо можливості призначення засудженому ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 309 КК.
Таким чином, визначивши засудженому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 5 років, суд не порушив вимог статей 65 - 67 КК, оскільки таке покарання відповідає обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, наведені в касаційній скарзі захисника мотиви щодо незгоди з судовими рішеннями в частині призначеного ОСОБА_5 покарання не спростовують висновків судів та не містять переконливих доводів, які би дозволили Верховному Суду поставити під сумнів законність та обґрунтованість цих судових рішень.
Відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3