КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3846/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 194 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , з доповненнями до цієї апеляційної скарги, які вніс прокурор того ж відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , яке погоджене із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 липня 2021 року, щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 вмісті Києві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює на посаді генерального директора ТОВ «ЗЕРНЯТКО-ПІВДЕНЬ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,та проживає за адресою:АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, залишення без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також про недоведеність прокурором тих обставин, що ОСОБА_9 має намір переховуватися від органу досудового розслідування і суду, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

22 червня 2021 року до Київського апеляційного суду від прокурора того ж відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 надійшли доповнення до апеляційної скарги, поданої прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 . На думку сторони обвинувачення, висновок слідчого судді щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри є безпідставним, оскільки наявність підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться в матеріалах провадження.

Також прокурор запевняє, що висновок суду, що ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС» не є науковою установою спростовується постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1999 року № 1089 «Про перелік установ, організацій та підприємств, які входять до складу Української академії аграрних наук», відповідно до якої ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС» () віднесено допереліку установ, організацій та підприємств, які входять до складу Української академії аграрних наук. При цьому представник сторони обвинувачення, посилаючись на п. п. 1.3, 2.2, 2.3 статуту ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС», зазначає, що ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС» створене з метою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Національної академії аграрних наук України умов для проведення досліджень.
Крім того, прокурор стверджує, що необґрунтованим є і висновок слідчого судді, що землі, які перебували у користуванні ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС», не відносяться до особливо цінних. Зокрема, як вказує представник сторони обвинувачення, згідно з інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 7-28-0.191-3233/2-21 від 22 березня 2021 року, землі, які використовуються для забезпечення діяльності ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС», відносяться до земель дослідних полів науково-дослідних установ.

Таким чином, як зазначає прокурор, враховуючи положення статуту ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС» як наукової установи та вимоги Земельного кодексу України, землі, які використовуються для забезпечення діяльності ДП «ДГ «НОВОСЕЛІВСЬКЕ» СГІ НЦНС» як науково-дослідної установи, належать до особливо цінних земель, на які поширюється особливий порядок їх відчуження.

Також сторона обвинувачення запевняє, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з доповненнями до неї, і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , з доповненнями до цієї апеляційної скарги, які вніс прокурор того ж відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ст. 219, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України.

26 травня 2021 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

04 червня 2021 року (клопотання датоване 02 червня 2021 року) старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернулася до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 липня 2021 року. Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року зазначене клопотання старшого слідчого було залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення клопотання старшого слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001098, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , особи, відносно якої заявлено зазначене клопотання, тобто ОСОБА_9 , та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до висновку про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також про недоведеність прокурором тих обставин, що ОСОБА_9 має намір переховуватися від органу досудового розслідування і суду, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості і одним із видів таких заходів є запобіжні заходи.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність усіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вивчивши наявні в матеріалах провадження докази, колегія суддів приходить до висновку, що долученими до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалами органи досудового розслідування не довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, 26 травня 2021 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , було складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке того ж числа о 12 год. 10 хв. було оголошено та вручено ОСОБА_9 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 .

Зокрема, ОСОБА_9 підозрюється у тому, що, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Зернятко-Південь», всупереч вимогам ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України» та ч. 2 ст. 150 Земельного кодексу України, зловживаючи своїм службовим становищем, вступив у змову з ліквідатором ДП ДГ «Новоселівське» СГІ-НЦНС» ОСОБА_13 , невстановленими особами Національної академії аграрних наук України, першим заступником начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_14 і заступником начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_15 , шляхом організації складання та подання громадянами заяв до ГУ Держгеокадастру в Одеській області про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, заяв до ТОВ «Земагросервіс» про виготовлення проектів землеустрою на підставі дозволу ГУ Держгеокадастру в Одеській області, оформлення у подальшому громадянами права власності на 41 земельну ділянку, організацію оренди вказаних земельних ділянок між громадянами і ТОВ «Зернятко-Південь» та викуп 19 земельних ділянок у власність ТОВ «Зернятко-Південь».

Разом з тим, було встановлено, що на підставі Державного акту ОД № 14-017 від 14 травня 1996 року у ДП ДГ «Новоселівське» СГІ НЦНС на праві постійного користування перебувала земельна ділянка, площею 8409 га на території Куяльницької ОТГ Подільського району Одеської області.

Відповідно до пункту 2 постанови Президії Верховної Ради Української РСР «Про статус Української академії аграрних наук» від 29 липня 1991 року № 1370-ХІІ, за Національною академією аграрних наук закріплено землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходяться в розпорядженні її установ.

Згідно з державним актом на право постійного користування землею від 14 травня 1996 року серії ОД № 14-017, з 14 травня 1996 року і до моменту відмови, що мала місце у 2016 році, у постійному користуванні саме дослідного господарства «Новоселівське», правонаступником якого є ДП «ДГ «Новоселівське» СГІ-НЦНС», перебували землі для виробництва сільськогосподарської товарної продукції та елітного насіння сільськогосподарських рослин, загальною площею 8409 га.

У вказаній постанові Президії Верховної Ради Української РСР від 29 липня 1991 року № 1370-ХІІ зазначається про закріплення за Українською академією аграрних наук землі, всіх основних фондів та іншого державного майна, що знаходиться у розпорядження її установ. На момент прийняття вказаної постанови у розпорядженні жодної установи Української академії аграрних наук не було земель, площею 8409 га, оскільки право постійного користування у дослідного господарства «Новоселівське» виникло 14 травня 1996 року на підставі державного акту на право постійного користування від 14 травня 1996 року серії ОД № 14-017.

08 січня 2013 року Господарським судом Одеської області за заявою УПФУ у Котовському районі Одеської області було порушено провадження у справі про банкрутство ДП ДГ «Новоселівське» СГІ НЦНС» () (справа № 916/61/13-г).

18 березня 2015 року ДП ДГ «Новоселівське» СГІ НЦНС» визнано банкрутом, розпочато процедуру ліквідації підприємства, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_16 .

18 лютого 2016 року арбітражним керуючим ОСОБА_17 до ГУ Держгеокадастру у Одеській області направлено заяву про добровільну відмову від права постійного користування на земельну ділянку ДП ДГ «Новоселівське» з кадастровим номером :01:003:0046, загальною площею 76,2371 га, яка входила у загальну площу земельної ділянки 8409 га, згідно з Державним актом ОД № 14-017 від 14 травня 1996 року.

До заяв ліквідатора про відмову від права постійного користування додавався акт інвентаризації земель, складений спільно з представниками СГІ НЦНС, висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України щодо порядку розпорядження землями державного сільськогосподарського підприємства, яке перебуває у стадії припинення діяльності у зв`язку з оголошенням його неспроможним рішенням суду, який затверджено Головою Ради по науково-правовій експертизі при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, доктором юридичних наук, професором ОСОБА_18 30 вересня 2015 року, лист Національної академії аграрних наук України від 28 травня 2015 року № 10.1.3/83, підтверджено, що у НААН відсутня компетенція щодо управлінням майном ДП ДГ «Новоселівське» після визнання останнього банкрутом.

В подальшому наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 16 червня 2016 року № 15-4248/13-16-СГ було припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 76,2371 га, з кадастровим номером :01:003:0046, та віднесено останню до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

Наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 28 лютого 2017 року № 15-1811/13-17-СГ було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки та сформовано 41 земельну ділянку, які передано у власність громадянам.

Таким чином, при прийнятті рішень про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП ДГ «Новоселівське» СГІ НЦНС та подальшої передачі земельних ділянок громадянам у власність стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_19 будь-яким чином впливав на вказане або діяв за попередньою змовою з особами, уповноваженими на прийняття рішень особами, чи зловживав своїм службовим становищем на посаді генерального директора ТОВ «Зернятко-Південь».

Більш того, з об`єктивної сторони ст. 191 КК України передбачає три різні форми вчинення кримінального правопорушення: привласнення, розтрату чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Їх загальною ознакою є особливе відношення винного до майна, яким він володіє. Особа в цих випадках не є сторонньою для майна: воно їй ввірене, перебуває в її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо цього майна. Юридичною підставою для такого відношення винного до майна є цивільно-правові відносини, договірні відносини, спеціальне доручення, службові повноваження. Іншими словами, суб`єкт злочину здійснює повноваження щодо майна на законній підставі, наділений правомочністю щодо розпорядження, управління, доставки, зберігання майна тощо.

При цьому ч. 1 ст. 191 КК України передбачає привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі або перебувало в його віданні, а ч. 2 цієї ж статті передбачає привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Специфіка цієї форми полягає в тому, що майно, яким особа заволодіває, не ввірене їй, не перебуває у її безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт кримінального правопорушення має право оперативного управління цим майном.

Оскільки органи досудового розслідування не надали жодних доказів того, що ОСОБА_19 внаслідок свого службового становища мав право оперативного управління земельною ділянкою з кадастровим номером :01:003:0046, загальною площею 76,2371 га, або вона була йому ввірена чи перебувала у його віданні, то підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не може бути визнана обґрунтованою.

У зв`язку з наведеним ствердження прокурора, що слідчий суддя безпідставно визнав необґрунтованою підозру ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слід визнати непереконливими.

Що стосується доводів прокурора, що ОСОБА_19 має намір переховуватися від органу досудового розслідування і суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, то вони, як вмотивовано визначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не підтверджені належними доказами. До того ж, з часу повідомлення ОСОБА_9 про підозру минуло вже майже два місяці і за цей час останній не здійснив спроб реалізувати будь-який із ризиків, які заявлені в клопотанні органу досудового розслідування.

Обґрунтовано врахував слідчий судді і те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну репутацію, а також те, що він раніше не судимий і в будь-якому іншому кримінальному правопорушенні не підозрюється.

З огляду на приведені обставини колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, і про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує сторона обвинувачення.

Тому, як переконана колегія суддів, в цьому кримінальному провадженні відсутні передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 .

Отже, доводи сторони обвинувачення стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є безпідставними.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , з доповненнями до цієї апеляційної скарги, які вніс прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 липня 2021 року,щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , з доповненнями до цієї апеляційної скарги, які вніс прокурор того ж відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4