КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1765/19 Провадження № 11-кп/824/2494/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001192 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 04 червня 2021 року включно.
Таке рішення суду вмотивовано тим, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється і вчиненні інкримінованих йому злочинів, не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, також суд врахував поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, а саме не надання потерпілому необхідної допомоги, залишення ним місця події та переховування від органів досудового розслідування, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою та незаконною.
Апелянт вважає, що суддя дійшов безпідставного висновку про доведеність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують необхідність продовження строків тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено існування жодного доказу того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 затриманий та перебуває під вартою з 12 лютого 2019 року, тобто понад 26 місяців.
При цьому, апелянт вважає, що ризик переховування від суду недоведений, оскільки паспорт ОСОБА_7 перебуває у слідчого, а інших документів в обвинуваченого немає.
Захисник зазначає, що знищити, сховати чи спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 також не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.
Також, апелянт вказує, що впливати на свідків ОСОБА_7 не може, оскільки жодний свідок, допитаний у судовому засіданні, не впізнав його, а також не вказав жодної інформації щодо можливості причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Захисник вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні не підтверджений належними доказами.
Апелянт зазначає, що єдиний ризик, на який посилається прокурор є можливість ОСОБА_7 переховуватись від суду, однак, як вважає захисник, цілодобовий домашній арешт може цілком забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Також апелянт звертає увагу на те, що докази причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину є сумнівними та за своїм характером є лише припущенням.
Крім того, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 має на утриманні батьків похилого віку, які мають тяжкі захворювання, має постійне місце проживання, також обвинувачений має малолітню доньку, яка повністю перебуває на його утриманні, а репутація ОСОБА_7 за місцем проживання є виключно позитивною.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється і вчиненні інкримінованих йому злочинів, не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, також суд врахував поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, а саме не надання потерпілому необхідної допомоги, залишення ним місця події та переховування від органів досудового розслідування, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Безпідставними апеляційний суд вважає також доводи захисника про те, що ризик переховування від суду нівельований тим, що паспорт ОСОБА_7 знаходиться у слідчого, оскільки дана обставина, жодним чином не спростовує ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Також апеляційний суд зазначає, що тривалість перебування обвинуваченого під вартою відповідно до положень ст. 28 КПК України, з урахуванням інкримінованих ОСОБА_7 злочинів таскладності даного кримінального провадження не виходить за межі розумного строку.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що досліджені під час судового розгляду докази є сумнівними та не підтверджують причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину та батьків, а також має постійне місце проживання не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року, якою строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 04 червня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4