Справа № 346/2981/19
Провадження № 11-кп/4808/100/21
Категорія ст. 263 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в кримінальному провадженні № 0000599 апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 22.12.2020 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

не судимого згідно ст. 89 КК України

засуджено за ст. 263 ч. 1 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Злочин вчинено за наступних обставин.

10.05.2019 року під час санкціонованого обшуку в АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено вибухову речовину - 1,454 г. нітроцелюлозного одноосновного пороху з дифеніламіном. Обвинувачений ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу придбав її за невстановлених слідством обставин та зберігав по місцю свого проживання. достовірно знаючи, що вона являється вибуховою речовиною.

В апеляційних скаргах:

-прокурор вважає вирок суду незаконним внаслідок м`якості призначеного судом покарання. Зазначає, що суд помилково призначив мінімальне покарання обвинуваченому, який вчинив тяжкий злочин, вину не визнав та не розкаявся у скоєному. Пом`якшуючих обставин, які враховані судом, не недостатньо для призначення мінімального покарання. Судом не врахована доповідь органу пробації (а.п. 22), згідно якої виправлення особи без ізоляції від суспільства неможливе. Також, не врахована і суспільна небезпека злочину. Під час апеляційного розгляду слід дослідити характеризуючі дані обвинуваченого та вимогу ДІЗ і скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки, в решті вирок залишити без змін;

- обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він не придбавав і не зберігав вибухових речовин. Не заперечує, що в одній із кімнат будинку, в якому він проживає було виявлено банку з вибуховою речовиною, однак цей факт не свідчить про те, що саме він придбавав та зберігав вказану речовину. На його думку, вибухова речовина могла належати його батьку, або ОСОБА_9 , який часто бував в його будинку. Його мати, ОСОБА_10 пояснила, що це вона знайшла баночку на городі і принесла в будинок, щоб спитати його що це, однак його не було вдома, а вона про це забула. Їх город прилягає до проїжджої частини і будь-хто міг в нього кинути баночку. Про дану обставину він заявив в останньому слові, проте суд не відновив судове слідство і не перевірив дану обставину та не допитав його матір. Ставить під сумнів висновок органу пробації, оскільки його ніхто не викликав і з ним не спілкувався. Судом не взята до уваги характеристика виконкому Корницької сільської ради (а.п. 26), яка є кардинально протилежною висновку органу пробації, згідно якої він характеризується позитивно. Повною мірою не враховано судом, що він проживає з перестарілою матір`ю ОСОБА_10 1942 р.н, яка є хворою та потребує постійного догляду (а.п. 57-58). Стверджує, що подавав суду свою медичну карту, де міститься запис хірурга про необхідність проведення йому операції на грижу, однак через відсутність копій суд відмовив у приєднанні її до матеріалів справи. Просить вирок суду скасувати, справу закрити. Допитати свідка ОСОБА_10 .
В апеляційній інстанції :

-обвинувачений та його захисник підтримали подану ним апеляцію, заперечили доводи апеляції прокурора, просять вирок суду скасувати, провадження по справі закрити;

-прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, заперечив доводи апеляції обвинуваченого, просить вирок скасувати, призначити обвинуваченому більш суворе покарання.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши доводи учасників судового провадження, дослідивши окремі дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 - підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно ст. ст. 370 КПК України, 50,65 ККУ судове рішення суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, призначене покарання справедливим і достатнім для перевиховання особи. Оскаржений вирок щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам закону в частині покарання обвинуваченого не відповідає внаслідок його суворості.
Доводи обвинуваченого про недоведеність його вини колегія суддів вважає способом його захисту, оскільки вони спростовуються наведеними у вироку доказами й мотивами.
Зокрема, його вина підтверджується його ж показаннями в тій частині, що під час обшуку за місцем його проживання було виявлено вибухову речовину. Суд правильно оцінив показання обвинуваченого як спосіб захисту, оскільки він при вказаному обшуку його помешкання пояснив, що ця речовина належала його батькові, потім він ствердив, що вона може належати ОСОБА_9 , після цього він послався на те, що цю речовину знайшла його матір.
Його вина підтверджується даними протоколу обшуку про те, що за місцем його проживання була виявлена речовина порох вагою 86,3 г, яку висновком експертизи визнано вибуховою речовиною, яка придатна до вибухового перетворення.
Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що він не приносив обвинуваченому вибухову речовину, на що той посилався.
Оцінивши вказані докази в їх сукупності суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 263 ч.1 ККУ.
Не встановлено правових підстав для скасування вироку і закриття провадження.
Разом з тим, колегія суддів прийшла до переконання про те, що призначене судом покарання у виді 3 років позбавлення волі є надто суворим і несправедливим.
При цьому суд належно не врахував те, що обвинувачений вважається не судимим, він позитивно характеризується, вага вибухової речовини не є значною, він має незадовільний стан здоров`я і є єдиним опікуном своєї хворої матері похилого віку, яка потребує щоденного його догляду і допомоги, про що свідчать подані документи.
Крім того, суд у вироку за пом`якшуючу обставину визнав відсутність шкідливих наслідків від незаконного зберігання обвинуваченим вибухової речовини.
Суд врахував тяжкість вчиненого злочину, однак обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Посилання суду і прокурора на висновок органу пробації про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, є необгрунтованим, оскільки цей висновок є рекомендаційним і помилково побудований на попередніх судомостях обвинуваченого, які в законному порядку погашені і він вважається не судимим. Тому ці дані про обвинуваченого не можуть мати будь-яких для нього негативних правових наслідків.
Враховуючи вказані вище пом`якшувачі обставини та наведені дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд прийшов до переконання про те, що його виправлення можливе без реального відбування покарання і тому його доцільно звільнити від нього з випробуванням на підставі положень ст. 75 ККУ.
Беручи до уваги вказані обставини й мотиви колегія суддів відхиляє апеляцію прокурора про м`якість покарання обвинуваченого. Крім того, апеляційний суд переконаний, що посилення покарання обвинуваченого за доводами прокурора лише на 1 рік не є істотним посиленням того покарання, яке було визначено судом першої інстанції, тому воно позбавлено правової обгрунтованості й доцільності.
Посилання прокурора на те, що покарання обвинуваченого слід посилити, оскільки він не визнав вини, не розкаявся, не сприяв слідству, не можуть бути задоволені, тому що він має право на такий спосіб захисту.
Таким чином апеляційний суд прийшов до переконання про зміну вироку і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому в апеляційних доводах прокурора слід відмовити, а обвинуваченого частково задовольнити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок Коломийського міськрайонного суду від 22.12.2020 року щодо нього змінити.

На підставі ст. 75 ККУ звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком покарання за ст. 263 ч. 1 ККУ у вигляді позбавлення волі на 3 роки з іспитовим строком випробування на 1 рік з покладення на нього обов`язків, визначених ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4