Справа №639/5438/20
Провадження №1-в/639/291/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, засудженого останній раз:

- 28.01.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 уточнив вимоги клопотання та просив застосувати до нього положення ч. 2, 3 ст. 74 КК України та пом`якшити призначене покарання, а також замінити невідбуту частину покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотань засудженого, оскільки відсутні підстави для зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 26.06.2019 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.08.2020 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року набрав законної сили 18.08.2020 року. Засуджений ОСОБА_4 на теперішній час утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
До ч.2 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 187 КК України вказаним вище Законом зміни не вносились.
Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, до яких не вносились зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ст. 74 КК України підстав для зниження призначеного засудженій покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.
З огляду на викладене клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ не підлягає задоволенню.

З приводу клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд враховує наступні обставини.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З досліджених матеріалів особової справи встановлено, що на теперішній час засуджений ОСОБА_4 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України тимчасово залишений в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
З характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що за час перебування в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» він характеризується посередньо, допускав порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня, у зв`язку із чим має 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувався. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими ув`язненими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. Дотримується вимог пожежної безпеки.
Судом враховується, що засуджений ОСОБА_4 до робіт з благоустрою території установи та суспільно-корисної праці не залучається.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі умисних корисливих злочинів проти власності.
Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вирішальним для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно з ст. 82 КК України є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого. При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду зазначеного клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності, за час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» засуджений характеризується посередньо, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не отримував, має 1 стягнення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, а тому немає правових підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України.
Таким чином, під час розгляду зазначеного клопотання не встановлено правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, у зв`язку з чим клопотання засудженого є незаконним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74, ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1