Справа № 738/893/21
№ провадження 1-в/738/117/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської області у складі:

судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія № 91» спільне подання адміністрації ДУ «Менська виправна колонія № 91» та спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі засудженому ОСОБА_4 -

В С Т А H О В И В:

Державна установа «Менська виправна колонія № 91» та спостережна комісія Менської міської ради подали до суду спільне подання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі засудженому ОСОБА_4 , обґрунтоване тим, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 1/2 частину призначеного строку покарання, за час відбування покарання мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку та має два заохочення.

Представники Державної установи «Менська виправна колонія № 91» подання підтримав з підстав наведених у ньому. Повідомив, що засуджений характеризується позитивно, має два заохочення, працює, до роботи відноситься добре.

Представник спостережної комісії Менської міської ради у судове засідання не з`явився. До подання додано постанову Спостережної комісії Менської міської ради Чернігівської області № 17, якою комісія погодила застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати до нього пільги передбаченої ст. 82 КК України.

Прокурор в судовому засіданні спільне подання не підтримав, у його задоволенні просив відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 30.09.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією двох мобільних телефонів марки «Нокіа», які є його власністю, з позбавленням на підставі ст. 54 КК України спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби», за ч. 1 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією двох мобільних телефонів марки «Нокіа», які є його власністю, з позбавленням на підставі ст. 54 КК України спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.11.2015 року вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 30.09.2015 року яким ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України змінено в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією двох мобільних телефонів марки «Nokia», які є його власністю з позбавленням спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби», за ч. 1 ст. 321 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією двох мобільних телефонів марки «Nokia», які є його власністю з позбавленням спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».
Строк відбування покарання засудженому обчислюється з 26.06.2019 року.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 дійсно відбув 1/2 частини призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до персоналу виправної колонії, наявність заохочень.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Суд виходить з того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації виправного закладу, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не бажає застосування до нього пільги передбаченого ст. 82 КК України, що він також підтвердив у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія № 91» та спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі засудженому ОСОБА_4 .

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні спiльного подання Державної установи «Менська виправна колонія № 91» та спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі засудженому ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1