ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8493/21
провадження № 1-кс/753/1695/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретерам судового засідання ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 , уповноваженої особи Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України щодо забезпечення додержання прав ОСОБА_5 , який тримається під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП в м. Києві,
в с т а н о в и в:
28.04.2021 захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням (заявою) в порядку ст. 206 КПК України.
Послався на те, що посадові особи Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовляються його допускати до підзахисного, посилаючись на те, що у них відсутні відомості про залучення ОСОБА_3 у якості захисника до кримінального провадження, у якому пред`явлено підозру ОСОБА_5 . У своєму клопотання захисник просить постановити ухвалу про зобов`язання керівника Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_1 , або особу що його замінює, забезпечити додержання прав ОСОБА_5 , шляхом надання останньому конфіденційне побачення із його захисником ОСОБА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000208.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Уповноважена особа Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 пояснив, що інспектори ІТТ надають побачення з підозрюваними на підставі документів, що передбачені ст. 50 КПК України та з дозволу слідчого або прокурора. Враховуючи, що адвокат ОСОБА_3 на надав документів про його залучення до участі в кримінальному провадженні в якості захисника, інспектори правомірно відмовили йому в конфіденційному побаченні з підозрюваним.
Прокурор і слідчий в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду клопотання були повідомлені завчасно та належним чином, жодних заяв, додаткових пояснень з приводу поданого клопотання, до суду не надходило.
Враховуючи, що скарги в порядку ст.206 КПК України розглядаються негайно, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність прокурора та слідчого.
Вивчивши матеріали клопотання (заяви) та долучені до нього документи, заслухавши думку учасників справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право отримання правової допомоги адвоката.
Умови застосування статті 6 пункту 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом стадії, що передує судовому розгляду, наприклад, протягом досудового слідства, залежать від особливостей провадження і обставин справи (Brennan проти Сполученого Королівства, § 45; Berliсski проти Польщі, § 75). Стаття 6 зазвичай вимагає, аби обвинувачений міг скористатись допомогою захисника починаючи з найперших стадій допиту поліцією (John Murray проти Сполученого Королівства, § 63; Ocalan проти Туреччини [ВП], § 131; Salduz проти Туреччини [ВП], § 54; Averill проти Сполученого Королівства, § 59; Brennan проти Сполученого Королівства, § 45; Dayanan проти Туреччини, § 31).
Аби право на допомогу захисника стало практичним і дієвим, а не лишалось теоретичним, його реалізація не повинна ставитись у залежність від виконання надмірно формальних умов: судові органи повинні забезпечити справедливий характер процесу і, відповідно, стежити за тим, аби адвокат, який бере в ньому участь, вочевидь, для захисту свого клієнта за його відсутності, отримав можливість робити це (Van Geyseghem проти Бельгії [ВП], § 33; Pelladoah проти Нідерландів, § 41).
Вимогами ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При цьому у передбачених законом випадках, зокрема для захисту прав і свобод дітей, неповнолітніх батьків та для захисту від обвинувачення, відповідні державні органи, їх посадові та службові особи під час здійснення своїх повноважень зобов`язані забезпечити надання зазначеним особам необхідної правової допомоги.
Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу. (абзаци перший третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За результатами вивчення клопотання ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , поданого в порядку ст. 206 КПК України, та наданих доказів встановлені підстави для задоволення цього клопотання за наступних підстав.
Згідно відповіді на запит суду, наданої ІТТ ГУНП у м. Києві № 1111/125/32/01-2021 від 29.04.2021, ОСОБА_5 утримується в ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2021 та постанови про застосування заходів безпеки, якою визначено місцем утримання ОСОБА_5 в умовах ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Під час судового засідання встановлено, що 24.04.2021 між захисником ОСОБА_3 і ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги № 79 із дружиною довірителя. 26 та 27 квітня 2021 року захисником проводились дії по встановленню місця перебування довірителя ОСОБА_5 , його правовий статус, а також проводилось попереднє вивчення справи, у якій підозрюється довіритель.
Як вбачається із матеріалів клопотання, 27.04.2021, орієнтовно о 16 год. 35 хв., захисник прибув до Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернувся до віконця біля вхідних дверей до працівника поліції, який представився помічником чергового, прізвище своє не назвав, посвідчення не пред`явив. Під час розмови, ОСОБА_3 представився захисником ОСОБА_5 і надав ордер серії АА№1100417 від 25.04.2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000208, примірник договору № 79 від 24.04.2021. Адвокат ОСОБА_3 повідомив, що хотів мати побачення з підзахисним та конфіденційно з ним поспілкуватись.
Через деякий час, орієнтовно через 10 хв., вказаний працівник поліції повернув захиснику документи і повідомив, що ОСОБА_5 дійсно знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_5 , але черговий прийняв рішення про не допуск ОСОБА_3 , оскільки ним не надано усіх документів на підтвердження повноважень захисника.
Через деякий час, орієнтовно через хвилин 5-10, до ОСОБА_3 з віконця звернувся працівник поліції, представився черговим Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим інспектором ОСОБА_7 і пред`явив своє службове посвідчення КВП № НОМЕР_1 . ОСОБА_7 повідомив, що захисник повинен надати лист довідку від слідчого або прокурора про те, що він допущений у якості захисника до кримінального провадження та відмовив йому у побаченні із підзахисним. Після цієї розмови, ОСОБА_3 зателефонував за номером телефону НОМЕР_2 і залишив звернення про порушення права на захист. Дане звернення було зареєстроване за № 70943547.
ОСОБА_3 не оспорюється законність підстав утримання ОСОБА_5 .
Вимогами ч. 1 ст. 50 КПК України встановлено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:
1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;
2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КПК України, встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.
У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2019 (провадженні № 51-9792кмо18, справа № 648/3629/17) викладено висновок про те, що повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір, із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Вимогами ст. 51 КПК України встановлено, що договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.
Таким чином, повноваження ОСОБА_3 , як захисника ОСОБА_5 належним чином підтверджені.
Враховуючи, що станом на 30.04.2021, адвоката ОСОБА_3 , як захисника ОСОБА_5 не допустили до підозрюваного та не надали йому можливості конфіденційного побачення з останнім, що порушує його право на отримання правової допомоги, обов`язки слідчого судді вимагають вжити необхідних заходів на дотримання прав ув`язненого, а отже наявні підстави для зобов`язання керівника Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_1 , або особу що його замінює, забезпечити додержання прав ОСОБА_5 , шляхом надання останньому конфіденційне побачення із його захисником ОСОБА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000208.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 11, 26, 206, 369-372, 582 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Зобов`язати начальника Ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_2 або особу яка його замінює, забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом надання останньому конфіденційне побачення із захисником ОСОБА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000208.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника ГУ НП у м. Києві.
Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя