Справа № 163/823/21
Провадження № 1-кп/163/142/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000075 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Володимирівка Софіївського району Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він о 17:50 годині 20.03.2021, слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через МАПП «Ягодин», що в селі Старовойтове Ковельського (колишнього Любомльського) району Волинської області, перебуваючи біля кабіни паспортного прикордонного контролю, діючи умисно, надав старшині відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії ОСОБА_6 , який відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку із здійсненням правоохоронних і правозастосовних функцій, та який згідно посадової інструкції, затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2020 №131-од та п. 9.3.5 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби № 627 від 29.08.2011 (далі - Порядок) на здійснення взаємодії з підрозділами Державної санітарно- епідеміологічної служби України щодо здійснення карантинних заходів у разі загрози занесення інфекційних хвороб, неправомірну вигоду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень однією банкнотою, яку поклав у належний йому паспорт, які надав для оформлення ОСОБА_6 за те, щоб він з використанням наданого йому службового становища не вживав заходів, передбачених п. 9.3.5 Порядку, а саме - карантинних заходів при перетині ним державного кордону щодо проходження самоізоляції громадянами України, які перетинають державний кордон, крім таких громадян, якщо немає підстав вважати, що вони були в контракті із хворою на COVID-19 особою, яка визначена п.3 ч.7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відразу після цього ОСОБА_6 відмовився від одержання неправомірної вигоди та вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінального правопорушення, шляхом повідомлення на лінію «102».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.369 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у вигляді 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 369 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Питання про долю відео реєстратора вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 31.03.2021 у кримінальному провадженні №0000075 від 21.03.2021, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- грошові кошти загальною сумою 500 гривень, а саме: 1 купюру номіналом 500 гривень з серійним номером УИ6289271, яка передана на відповідальне зберігання до АТ КБ «Приватбанк» (проспект Відродження, 1, м. Луцьк Волинської області), - конфіскувати у власність держави, а накладений на них арешт, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 23.03.2021, - скасувати;
- нагрудний відеореєстратор державної прикордонної служби із серійним номером NC90396, який передано на зберігання в кімнату зберігання відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльского районного суду Волинської області від 23.03.2021 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок судових витрат на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1