Справа № 216/1332/21
Провадження № 1-кс/216/567/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №8 клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 14.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке мотивоване таким.

14.03.2021 до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про притягнення до кримінальної відповідальності невстановленої особи, яка в період часу з 20.00 год. 13.03.2021 до 07.00 год. 14.03.2021 незаконно заволоділа належним йому транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н. « НОМЕР_1 », що знаходився у дворі біля будинку АДРЕСА_1 .

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає АДРЕСА_2 та гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_3 .

Опитані гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили, що 13.03.2021 в ході розмови домовились про викрадення автомобіля з м. Кривий Ріг, з метою подальшого перепродажу його та зароблення коштів, які хотіли поділити між собою одразу після продажу викраденого автомобіля. Так, 14.03.2021 о 02:00 годин ОСОБА_7 сумісно з ОСОБА_6 на автомобілі марки «ЗАЗ 1102» держ. номер НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_7 виїхали з смт. Новгородка Кіровоградської області та направились до м. Кривий Ріг. Приблизно о 03:00 год. 14.03.2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , знаходячись у Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, проїжджаючи будинок №37 по вул. Алмазна побачили автомобіль марки «ВАЗ 2106» білого кольору держ. номер НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_7 залишився у належному йому автомобілі марки «ЗАЗ 1102» д.н. НОМЕР_2 , а ОСОБА_6 направився у бік обраного автомобіля, та за допомогою ножиць проник до автомобіля марки «ВАЗ 2106» держ. номер НОМЕР_1 та запустивши двигун шляхом підбору ключів виїхав із вищевказаного двору та направився у бік смт. Новгородка. В цей час ОСОБА_7 на власному автомобілі марки «ЗАЗ 1102» д.н. НОМЕР_2 направився слідом за ОСОБА_6 .

Приблизно о 05:20 год. 14.03.2021 року приїхавши до смт. Новгородка Кіровоградської області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишили викрадений автомобіль у гаражному приміщені, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , яке на теперішній час знаходиться в оренді у гр. ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, автомобіль марки «ЗАЗ 1102» червоного кольору д.н. НОМЕР_2 є знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ст.ст. 167-168 КПК України автомобіль марки «ЗАЗ 1102» червоного кольору д.н. НОМЕР_2 в ході огляду місця події від 15.03.2021 був тимчасово вилучений у власника, та на теперішній час є тимчасово вилученим майном.

15.03.2021 року автомобіль марки «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000088 від 14.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Підставами арешту вищевказаного автомобіля є те, що вказаний автомобіль визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні і відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У судове засідання слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в зв`язку з тим, що він зайнятий в інших слідчих діях, клопотання підтримав.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1 цієї статті).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина 2 цієї статті).

При цьому залежно від конкретної мети арешту майна передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо (частини 3-6 цієї статті).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 цієї статті).

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 9 Конституції України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішенні в справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року Європейський суд з прав людини встановив, що існування заборони на користування своїм майном являється непропорційним та непомірним тягарем для володільця, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод і свавільним обмеженням права власника на мирне володіння своїм майном.

Крім того, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Однак зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів випливає, що слідчим у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні не зазначено конкретної підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Наведення слідчим у клопотанні лише положень КПК України щодо арешту майна, не свідчить про належне обґрунтування такого клопотання.

В порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий не наводить в клопотанні достатніх підстав вважати, що зазначене в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що фактично позбавляє слідчого суддю можливості визначити відповідно до положень ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна та чи не призведе такий спосіб арешту майна до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на все вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання слідчого є недостатньо обґрунтованим, доводи клопотання не підтверджені належними доказами, а слідчим не доведено необхідність в накладені арешту на зазначене в клопотанні майно та наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 14.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1