Справа № 496/2463/21
Провадження № 1-кс/496/890/21
У Х В А Л А

04 червня 2021 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Чернівці, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження № 0000862 від 07.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

При цьому вказує на те, що в квітні 2021 року, точний час, дата та місце досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного особистого збагачення та збагачення інших осіб, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами та керуючись спільним корисливим мотивом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом неодноразового вимагання коштів у потерпілої ОСОБА_7 за не створення штучних перешкод у її господарській діяльності, не пошкодження належного потерпілій майна та приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , - вчинив ряд дій направлених на створення умов для вимагання та отримання коштів. Так, з метою створення умов для подальшого вимагання грошових коштів у потерпілої, з метою залякування останньої та вчинення відносно неї психологічного впливу, ОСОБА_5 , перебуваючи у змові з групою невстановлених осіб, організував пошкодження майна потерпілої ОСОБА_7 , а саме в період часу з 11 по 12 квітня 2021 року, невстановлені особи, пошкодивши вхідні двері, проникли до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинили погром, пошкодивши при цьому майно потерпілої, яке там знаходилось, в тому числі комп`ютерну техніку. Також, в подальшому, 22.04.2021 року приблизно в період часу з 19.40 год до 19.46 год, група невстановлених осіб, в кількості не менше 7 осіб, спортивної тілобудови, одягнених в маски та спецодяг без пізнавальних знаків, пошкодивши вхідні двері, проникли до приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , де вчинили погром, пошкодивши при цьому майно потерпілої, яке там знаходилось, в тому числі комп`ютерну техніку. Крім цього, в період часу з 25 по 26 квітня 2021 року, група невстановлених осіб, пошкодивши вхідні двері, проникли до приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , де вчинили погром, пошкодивши при цьому майно потерпілої, яке там знаходилось, в тому числі комп`ютерну техніку. Діючи далі, 18.05.2021 року, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний корисливий намір, направлений на незаконне заволодіння майном, шляхом неодноразового, щомісячного, вимагання коштів у потерпілої за не створення її перешкод у господарській діяльності, не пошкодження належного майна та приміщень, знаходячись у офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , зустрівся з потерпілою ОСОБА_7 , де в ході розмови, застосовуючи відносно неї психологічний вплив, висловив вимогу, що їй в подальшому потрібно щомісячно передавати особисто йому грошові кошти в загальній сумі 80000 грн, в іншому ж випадку відносно неї, майна, родичів, із застосуванням насильства, ним буде організовано та вчинено дії, в тому числі направлені на знищення та пошкодження усього наявного майна потерпілої розташованого за адресами здійснення нею господарської діяльності. Вказані висловлювання ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_7 сприйняла реально як загрозу життю та здоров`ю безпосередньо їй та близьким родичам, цілісності її майна та створення перешкод для подальшої господарської діяльності. В подальшому, 20.05.2021 року, приблизно о 13.00 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого наміру, направленого на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої, шляхом щомісячного вимагання коштів, зустрівся з ОСОБА_7 та, реалізуючи свій корисливий намір, отримав від останньої першу частину обумовлених раніше грошових коштів в сумі 30000 грн, в якості оплати за невчинення ОСОБА_5 дій щодо пошкодження її майна та створення перешкод ведення господарської діяльності. Далі, 03.06.2021, приблизно о 18.04 год, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел по вимаганню грошових коштів до кінця, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , повторно зустрівся з ОСОБА_7 , та отримав від останньої другу частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 50000 грн, за не організацію та невчинення ним дій щодо пошкодження її майна та створення перешкод ведення господарської діяльності. За даним фактом 07.05.2021 року СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області зареєстроване кримінальне провадження № 0000862 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

03.06.2021 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затриманий. 04.06.2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав. При цьому пояснив, що підозрюваний може вдатися до спроби переховування від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину з погрозою застосування насильства, вважає недоцільним визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що підозра на його думку є необґрунтованою. Крім того, не підтверджений жоден з ризиків, зазначених прокурором. Просив у задоволенні клопотання відмовити, а у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що вважає підозру необґрунтованою, а ризики непідтвердженими. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою («Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколами допиту та додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду речей і документів від 08.05.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколами огляду і вручення грошових коштів від 20.05.2021 року і 03.06.2021 року, протоколами огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 20.05.2021 року і 03.06.2021 року, протоколом обшуку від 03.06.2021 року.

Захисник ОСОБА_4 категорично заперечував проти обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 займається господарською діяльністю, а грошові кошти отримав від потерпілої за товар та надання послуг з охорони.

Разом з цим, будь-які об`єктивні дані щодо підтвердження вказаної обставини у суду відсутні.

Крім того, «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Ілгар Маммадов проти Азербайджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), § 88; «Ердагоз проти Туреччини» (Erdagoz v. Turkey), § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), § 32).

Тлумачення терміну «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути ж такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 184).

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце. Позбавлення волі повинно ґрунтуватися на достатньо об`єктивних елементах, щоб виправдати «обґрунтовану підозру» в тому, що відповідні факти дійсно мали місце. Крім того, такі факти мають обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під диспозицію однієї зі статей Кримінального кодексу, що описують злочинну поведінку («Кавала проти Туреччини*» (Kavala v. Turkey*), § 128).

На даній стадії досудового розслідування підозру слідчий суддя вважає обґрунтованою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що жоден з ризиків, зазначених прокурором, вважає недоведеним, разом з цим не надав жодного доказу на підтвердження цього. Суду не надані відомості про міцність соціальних зв`язків підозрюваного наявність неповнолітніх дітей, сімейний стан, місце роботи тощо.

Так, в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, разом з цим він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. При цьому відсутні відомості про міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає, що наявний ризик переховування від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Крім того, з протоколів допиту потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що після погроз вона боїться за своє життя і життя та здоров`я своєї родини. Наведене свідчить про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). При цьому з`ясовано, що свідком у кримінальному провадженні є співмешканець потерпілої. Також було встановлено, що підозрюваний особисто знає потерпілу та свідка, тому є підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідка, з метою зміни показань.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

На думку слідчого судді інші запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Натомість ризики, зазначені у клопотанні, передбачені п.п. 2, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор у судовому засіданні не довів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши в сукупності всі обставини, що передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

У клопотанні слідчий просить не визначати розмір застави, оскільки підозрюваний застосував відносно потерпілої насильство, погрожував фізичною розправою.

Згідно повідомлення про підозру дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів особи, пошкодження її майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, з погрозою застосування насильства, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Отже, існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, так як відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання, а саме з 03.06.2021 року по 01.08.2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1