У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

22.04.2021 року

м.Мостиська

єдиний унікальний номер №448/966/20
провадження №1-кп/448/62/21
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000422, що внесене в ЄРДР 25.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані клопотання обґрунтовує тим, що зазначені особи обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, санкції статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або підробити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тощо, вважає за необхідне застосувати щодо обвинувачених вищевказаний запобіжний захід строком на 2-а місяці.

Одночасно з застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби прокурор просить покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора чи суду на визначений час; не залишати місце постійного проживання без дозволу прокурора чи суду в період часу з 19:00 год. до 08:00 год. наступної доби; утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав подані ним клопотання просив такі суд задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечили щодо задоволення клопотання прокурора. Просили суд визначити проміжок часу відбування ними нічного домашнього арешту з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби, а не з 19:00 год. до 08:00 год. наступної доби., як того просить сторона обвинувачення. Щодо обов`язку, передбаченого ст.194 КПК України, зокрема обов`язку, - «здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну», то зазначили, що документи, які надають їм право виїзду за кордон ними вже були здані органу досудового розслідування, а тому вважають, що немає необхідності покладати на них вказаний обов`язок.

Потерпілий ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, дослідивши подані сторонами кримінального провадження клопотання і докази надані захисниками, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 20.08.2020 року стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Надалі, у зв`язку із закінченням строку дії вищевказаного запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, такий 20.10.2020 року повторно був обраний щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В подальшому, 17.12.2020 року щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід домашній арешт в нічний час доби, котрий 24.02.2021 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області було продовжено до 23.04.2021 року включно.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

При вирішенні заявлених клопотань прокурора про застосування обвинуваченим запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби, суд враховує вимоги ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29 Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55 Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63 Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Слід зазначити те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Суд переконаний, що вказані особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованого їм злочину за обставин, які зазначенні в обвинувальному акті і клопотанні прокурора.

Також судом враховано, що обвинувачені мають постійне місце проживання та реєстрації, де виключно позитивно характеризуються, міцні соціальні зв`язки, вину у вчиненому злочині визнають в повному обсязі, заявили про готовність відшкодування завданих збитків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, тощо.

Разом з тим, на думку суду стороною обвинувачення не доведено, що застосування домашнього арешту з 19:00 год. до 08:00 год., буде пропорційним втручанням у права обвинувачених, оскільки такі неодноразово наголошували, що мають намір працевлаштуватись, а також на думку суду застосування домашнього арешту в запропонованих прокурором часових проміжках може негативно вплинути на можливість забезпечення обвинуваченими елементарних умов для існування.

Враховуючи наведене, на переконання суду застосування домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.

При цьому, щодо обов`язку здачі обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зберігання паспорта чи іншого документу для виїзду за кордон і інші документи, що надають право на виїзд із України, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні обвинуваченими заявлено про виконання такого обов`язку. При цьому, стороною обвинувачення не заперечувався той факт, що паспорти громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, на ім`я обвинувачених, знаходиться у органу досудового розслідування А відтак, з урахуванням відсутності в клопотанні вимоги заборони виїзду обвинувачених за кордон, а також виконання останніми обов`язку здачі на зберігання паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, до подачі даного клопотання, в частині застосування щодо обвинувачених обов`язку щодо здачі на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, слід відмовити, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись ст.176-178, 181, 376, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 запобіжного заходу - домашнього арешту в нічний час доби задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- не залишати місце свого проживання, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (адреса проживання цивільної дружини), обвинуваченого ОСОБА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а обвинуваченого ОСОБА_3 , місце тимчасового проживання - АДРЕСА_3 , без дозволу прокурора або суду, в період часу з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби;

- прибувати до прокурора, суду за першим викликом;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

В задоволенні решти вимог, - відмовити.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що на підставі ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під розписку з ухвалою про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту у нічний час доби.

Строк дії ухвали суду встановити до 22.06.2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали проголошено учасникам справи 22.04.2021 року о 12.35 год.

Суддя ОСОБА_1