№ 243/5399/17
Провадження № 1-кп/243/169/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

перекладачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000938 від 02.04.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бука Ташкентської області Узбекистану, громадянина України, з початковою освітою, не працюючого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 квітня 2017 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого в той же день, приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого злочинного наміру, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, відкрито, керуючись корисливим мотивом і метою, через дерев`яну калітку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , де в подальшому під приводом відвідувача постукав у двері житлового будинку. Після того, як двері відчинила ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , проникнувши до будинку, що є житлом, діючи умисно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , а саме спричинивши останній синець та садно лівої

підглазничної області, садно правої підглазничної області, що є легкими тілесними ушкодженнями, незаконно заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_12 , яке вона зберігала при собі у нижній білизні, а саме: грошові кошти у сумі 4000 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.3 ст. 186 КК України не визнав, надав наступні пояснення.

Рано вранці 02 квітня 2017 року, приблизно о 08 год. 35 хв., він поїхав відвідати брата у наркологічному диспансері м. Слов`янськ. О 14 годині він вже повернувся до місця мешкання: АДРЕСА_4 . Він мешкав разом з матір`ю, батьком та братом.

Приблизно о 15 год. він пішов пішки до сестри, яка мешкала неподалік у сел. Семенівка. Там він пробув приблизно до 16 год. 20 хв.

Приблизно о 19 год. він разом з батьками знов пішов в гості до сестри, пробув там приблизно годину. Повернувшись додому вже більше того дня нікуди не ходив.

Наступного дня, приблизно о 13 годі., його з дому забрали працівники поліції до Слов`янського ГО. Там він пробув три доби. Йому зв`язували руки, одягали на голову поліетиленовий пакет, підвішували за зв`язані за спиною руки над підлогою. Весь цей час від нього вимагали визнати вину у нападі на літню жінку. Але він ніколи не зізнавався в тому, в чому його примушували зізнатись.

Приблизно від 6 місяців до 1 року він разом з братом працював за наймом у Кальмар Софії, яка мешкає у АДРЕСА_3 . Цей мікрорайон Слов`янська знаходиться в декількох кілометрах від сел. Семенівка. За роботу отримував 4000 грн. на міс. Він припинив працювати у ОСОБА_13 приблизно у лютому 2017 року. В період часу, коли він працював у ОСОБА_13 він щодня вживав методон, був наркозалежним. Йому не відомо хто є сусідами ОСОБА_13

Одразу після затримання 03 квітня 2017 року в усній бесіді з прокурором він визнав себе винним у вчиненні нападу на жінку, оскільки працівники поліції погрожували йому застосуванням сили, якщо він не визнає себе винним.

На диску, записаному за наслідками НСРД у камері, не його голос.

Ні він, ні його родичі ніколи не їздили до потерпілої і не спілкувались з нею.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_7 , лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 14 червня 2017 року.

Сторона обвинувачення вважає доведеними обставини вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого злочину, посилаючись на надані суду письмові докази, речові докази, електронні докази та показання потерпілої та свідків, а саме:

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07 лютого 2018 року Слов`янським МВ ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 роки ( том 3 а.к.п.95).

Під час допиту в судовому засіданні 22 серпня 2017 року потерпіла ОСОБА_11 показала, що проживає по АДРЕСА_5 . На провулку, де вона проживає, ОСОБА_7 ніколи не бачила та жодної копійки він в неї ніколи не брав. 02.04.2017 року у вечірній час доби до неї приходив хлопець на ім`я ОСОБА_14 , який працював різнорабочим у її сусідки, циганки ОСОБА_15 , та сказав, що оскільки вони тепер сусіди поросив дати йому 150 грн. Вона відмовилась, на що він попросив хоча б 30 грн. Однак вона грошей йому все одно не дала. Через деякий час він знову прийшов та наполегливо пропонував їй піти з ним подивитись як він зробив ремонт. Однак вона відмовилась, зазначивши по чужим домам не ходить. Після чого, приблизно о 19 годині 20 хвилин, вона знаходилась в середині свого будинку та почула як дуже гучно лає її собака, яка була також в будинку. Вона підійшла до вхідних дверей, відчинила їх та побачила хлопця в капюшоні невисокого зросту, худорлявого, чорнявого, який відразу

штовхнув її в коридор, та почав душити, потім однією рукою держав її за руку, а іншою двічі вдарив по голові, після чого забрав всі гроші в сумі 4000 грн, купюрами по 200 грн по 100 грн по 10 грн по 20 грн, які були згорнуті та зав`язані у хустинку та знаходилися в неї у бюстгальтеру, після чого вибіг з коридору її будинку. Вона вибігла за ним та побігла до сусідів, які викликали поліцію. Після цих подій, чоловіка, який наніс їй тілесні ушкодження та пограбував вона більше ніколи не бачила. На досудовому слідстві під час проведення слідчої дії у виді впізнання обвинуваченого у приміщення Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, вона вказала на ОСОБА_7 , як на особу як її пограбувала, помилково, оскільки насправді ОСОБА_7 не є особою, яка здійснила на неї напад.

01 вересня 2017 року потерпіла ОСОБА_11 подала заяву керівнику Слов`янської місцевої прокуратури з проханням забезпечити її заходами безпеки, оскільки вона мешкає одна, родичів в неї немає. Зазначає, що до неї додому приходив адвокат ОСОБА_16 , та матір ОСОБА_17 , привезли її до суду і вона, побоюючись за своє життя та безпеку була змушена сказати неправду, і сказати, що ОСОБА_17 не скоював злочину. Вказує, що вона боїться, що родичі ОСОБА_17 будуть їй мститись, якщо суд його осудить. Просила забезпечити їй безпеку і допитати її ще раз в суді (том 3 а.к.п.121). 04 вересня 2017 року заява була спрямована Керівником Слов`янської місцевої прокуратури до Слов`янського ВП для вирішення питання про застосування відносно потерпілої ОСОБА_18 заходів безпеки (том 3 а.к.п.122).

19 червня 2017 року між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_19 був укладений договір про надання юридичних (адвокатських) послуг (том 1 а.к.п. 19-21, 33).

15 вересня 2017 року потерпіла ОСОБА_11 надала суду заяву, в якій зазначила, що в судовому засіданні 22 серпня 2017 року її до суду привезли родичі обвинуваченого і вона змушена була сказати не правду про те, що ОСОБА_17 не скоював даний злочин, оскільки боялась помсти з боку його родичів. Усі свідчення, надані на досудовому слідстві, підтвердила повністю. Просила застосувати до неї, як до потерпілої, заходи особистої безепеки (том 3 а.к.п. 102).

Ухвалою судді ОСОБА_20 (без дати) заява потерпілої ОСОБА_11 була задоволена. Застосовано до потерпілої ОСОБА_11 , 1933 року народження заходи забезпечення безпеки у вигляді її особистої охорони, охорони її житла і майна на весь період судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили (том 1 а.к.п. 107).

Як зазначила в своїй ухвалі від 05 березня 2019 року колегія суддів Донецького апеляційного суду, суд фактично визнаючи факт тиску на потерпілу застосував відносно неї заходи безпеки, проте суд жодних заходів для повторного допиту не вжив та поклав її суперечливі пояснення в обґрунтування виправдувального вироку.

Оскільки потерпіла ОСОБА_11 померла під час пожежі у власному будинку, а пояснення, надані нею у суді першої інстанції визнані суперечливими судом апеляційної інстанції, вони не можуть бути взяті судом до уваги при дійсному розгляді. Крім того, суд бере до уваги, що від всіх пояснень, наданих в залі суду, потерпіла ОСОБА_11 відмовилась у своїй заяві від 15 вересня 2017 року, наданій на адресу суду, назвала їх неправдивими. Інших пояснень в залі суду потерпіла ОСОБА_11 не надала.

Надані прокурором протокол допиту потерпілої від 02.04.2017, протокол допиту потерпілої додатковий від 05.04.2017, протокол допиту потерпілої додатковий від 18.05.2017 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (том 4 а.к.п. 37-43).

Відповідно до висновку експерта № 117 від 03.04.2017 року виявлені у ОСОБА_11 при судово-медичному освідуванні синець та садно лівої підглазної області, садно правої підглазної області утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін і відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 2 а.к.п. 24).

Свідок ОСОБА_21 в залі суду показала, що про те, що сталось з її тіткою дізналась в мережі Інтернет, прочитавши про напад на жінку похилого віку по пров. Малояровий, побачила фото тітки. Наступного дня вона пішла до тітки і спитала, що сталось. Що розповідала тітка вона не пам`ятає за давниною подій. Пригадує, що бабуся казала, що нападник їй не знайомий. Розповідала, як нападник її вдарив і забрав гроші, приблизно 4000 грн, які вона зберігала у спідній білизні. На бабусі не було видимих тілесних ушкоджень, лише садно на шиї. Іншого разу, при зустрічі, бабуся сказала, що одразу впізнала нападника на впізнанні. Через декілька місяців бабуся їй сказала, що приїздила родичка нападника і за гроші пропонувала відмовитись від обвинувачення. Потім приїздив якийсь чоловік і казав, що якщо не змінить свідчення, то їй не жити. Вважає, що бабуся такі піддалась тиску і змінила свою точку зору. Після судового засідання, коли бабуся відмовилась від усіх своїх свідчень, вона була така налякана, що сховалась у будинку без їжі і води. Сусіди, хвилюючись за неї викликали поліцію. Вона також приїздила, дізнавшись про це від сусідив, але бабуся не відчинила їй. За життя вони з бабусею регулярно спілкувались, випадково зустрічаючись на ринку міста 2-3 рази на тиждень, спілкувались по телефону. Описує ОСОБА_11 перед смертю, як осудну, у гарній (відповідно до віку) фізичній формі, адекватну. Бабуся розуміла де живе, де знаходиться, мала логічне мислення. Вона довіряла лише своєму сусіду. У дворі бабуся тримала шість величезних собак, які нікого не пускали у двір. Померла бабуся в 2018 році у власному будинку під час пожежі, причина якої невідома.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що 02 квітня 2017 року він був в гостях у ОСОБА_23 по АДРЕСА_5 . Це будинок на два господаря, в іншій половині будинку мешкала бабуся ОСОБА_11 . Вони з другом вживали спиртне, знаходились у стані сильного алкогольного сп`яніння. Перебуваючи в будинку, в денний час доби, вони з ОСОБА_23 почули крики бабусі і її слова: «Віддай гроші». Перший вибіг ОСОБА_23 , він вибіг за ним. Циган з бородою ударив його кулаком в ніс. Від удару він позадкував назад в будинок. Циган був один. Лідія казала, що циган відібрав в неї пенсію. Не пам`ятає, щоб бачив на ОСОБА_11 тілесні ушкодження. Нападником міг бути і ОСОБА_7 , оскільки він, на його думку, циган і схожий на нападника за зростом і статурою.

Свідок ОСОБА_24 в залі суду показав, що він знайомий з ОСОБА_7 , десь 5 років тому, приблизно один місяць, вони разом працювали у АДРЕСА_3 , виконували тимчасові роботи з укладки плитки. ОСОБА_17 працював разом зі своїм братом, в жодного з них не було бороди. У сусідньому будинку мешкала бабуся, яка зараз померла. Йому нічого не відомо про обставини злочину вчиненого відносно бабусі. Пам`ятає, що у бабусі сусіди зловживали спиртним, чув як вона на них скаржилась ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_26 в залі суду показала, що приблизно 2-3 роки тому ОСОБА_7 разом з братом клали плитку у дворі її будинку АДРЕСА_3 . Мічуріна Лідія була її сусідкою. Вона завжди допомагала бабусі, давала їй їжу і дрова. ОСОБА_7 працював в неї всього 8-10 днів. В той день, коли відносно бабусі був скоєний злочин, її не було вдома, вона ходила в гості до свого тата і була там с 10 до 22 години на дні народження племінниці. Повернувшись додому вона побачила поліцейських, які пояснили, що бабусю пограбували. На той час ОСОБА_7 вже давно в неї не працював, плиткові роботи були завершені за багато часу до цього дня.

Свідок ОСОБА_27 в залі суду показав, що в 2017 році працював старшим о/у Слов`янського МВ. По результатам виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до інформації та відомостей телефонного оператора була отримана інформація, яку аналізував він особисто, про що був складений відповідний рапорт (том 2 а.к.п. 109, том 4 а.к.п.44). Було встановлено, що 02 квітня 2017 року телефон з номером оператора НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 до 15 год. 38 хв. знаходився в зоні дії багатьох базових станцій. Це викликано тим, що якщо одна базова станція має перенавантаження в роботі, вона автоматично перезавантажує іншу базову станцію.

Тому визначити місце знаходження абонента можна лише приблизно, неточність може складати 3-10 км. 02 квітня 2017 року телефон був включений лише о 21 год. 25 хв. Тобто місце знаходження мобільного телефону з номером сім-карти НОМЕР_2 02 квітня 2017 року з 15 год. 38 хв. до 21 год. 25 хв. невідоме.

Свідок ОСОБА_28 в залі суду показала, що ОСОБА_29 була її сусідкою. Пізно ввечері, приблизно о 20 годині, одного дня вона прийшла до неї і сказала, що хтось стукав у двері її будинку, вона відчинила, її вдарили, забрали гроші, які вона зберігала при собі. Нападника описувала, як темного чоловіка, можливо уточнювала, що був схожий на цигана. Пізніше бабуся розповідала, що до неї приходила бабуся затриманого і чи пропонувала гроші, чи погрожувала чимось вона не пам`ятає за давниною подій. Бабуся казала, що боїться за себе у зв`язку зі злочином, який був вчинений відносно неї. ОСОБА_30 мешкала в будинку на два господаря, в іншій половині мешкав чоловік на прізвисько « ОСОБА_31 ». Він вживав спиртне, але відносини в нього з бабусею були нормальні. Бабуся померла під час пожежі, заживо згоріла у власній хаті. З родичів у бабусі була лише племінниця ОСОБА_32 , між ними були не дуже добрі відносини, допомоги не було, хоча мешкали не дуже далеко одна від одної. Бабуся казала, що не хоче спілкуватись з племінницею. Ввечері ОСОБА_33 завжди була вдома, але до неї не можна було пройти, все в будинку було зачинено.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показала, що в деталях пам`ятає події 02 квітня 2017 року і інші дні, які були до цієї дати, оскільки обох її синів забрали до відділку поліції, де тримали, що було вперше. З синами вони мешкають у сел. Семенівка Слов`янського району. 02 квітня 2017 року о 16 годині син пішов до сестри ОСОБА_35 , щоб підстригтись. Приблизно о 17 годині він повернувся, помився. О 18 годині вони вже усі разом пішли до ОСОБА_35 в гості. Приблизно о 18 год. 45 хв. вони всі разом повернулись додому і вже ніхто нікуди не виходив. Вранці 04 квітня 2017 року ОСОБА_7 з братом поїхали до ОСОБА_25 , щоб забрати свій робочий одяг. Коли хлопці повернулись, їх з дому забрали працівники поліції. Расула дуже швидко відпустили, а ОСОБА_36 затримали. Станом на 02 квітня 2017 року у ОСОБА_7 був мобільний телефон. Вона ніколи не погрожувала ОСОБА_37 .

Свідок ОСОБА_35 в залі суду показала, що вона є сестрою ОСОБА_7 . В деталях пам`ятає події 02 квітня 2017 року, оскільки 05 квітня в неї день народження. 02 квітня 2017 року приблизно о 16 годині брат прийшов до неї підстригтись, пробув деякий час і пішов. Приблизно до 17 год. 30 хв. брат повернувся з батьками, вони поснідали, і ОСОБА_38 з батьками о 18 год. 45 хв. пішли додому. О 19 батько зателефонував і сказав, що вони всі вдома. 04 квітня 2017 року з дому братів забрали оперативні працівники ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , пояснили що хлопці нібито забрали у якоїсь циганки ложки та виделки. 02 квітня 2017 року ОСОБА_38 вже не працював у ОСОБА_41 .

Свідок ОСОБА_42 в залі суду показав, що приблизно 3-4 роки тому в районі площі м. Слов`янськ до нього підійшли працівники поліції, які запропонували йому бути понятим під час проведення слідчої дії. Коли саме це було, пору року або час він не пам`ятає за давниною подій. Не пам`ятає: як саме він опинився у відділ поліції, чи реєструвався у журналі реєстрації відвідувачів. В нього особливі відносини зі ОСОБА_43 ВП, про які неможна розповідати, а тому цілком можливо, що він міг зайти до відділку через чорний хід. Того дня він був перший раз у відділі поліції. В одному з кабінетів відділу поліції був слідчий, нібито чоловік. До кабінету він зайшов разом з бабусею. Приблизно через 5-10 хвилин підійшов другий понятий. Перед початком проведення слідчої дії слідчий поцікавився у бабусі чи добре вона себе почуває. Слідчий сидів за столом, бабуся сиділа поруч на стільці. Перед слідчим був бланк, який він заповнював по ходу проведення слідчої дії. Після того, як слідчий запропонував підійти до столу, жінка без вагань вказала на одне з 3 чи 4 фото. Бабуся вказала на хлопця, який відрізнявся від усіх інших зовнішністю цигана. Слідчий зробив запис у протокол як саме, за якими ознаками бабуся впізнала нападника. Проведення всіх цих дій зайняло не більше години. Не може пояснити чому в матеріалах кримінального провадження три протоколи,

складені за його участі. Не пам`ятає, щоб бабуся впізнавала більше однієї людини чи вказувала на когось більше одного разу.

Свідок ОСОБА_44 в залі суду показав, що у 2017 році він був свідком при впізнанні. Чи записувався він в журнал реєстрації при вході не пам`ятає. Кабінет розташовувався на 2 поверсі відділу поліції. Хто був слідчим, чоловік чи жінка, не пам`ятає, але скоріш за все чоловік. Коли він зайшов до кабінету, там вже знаходилась потерпіла. Хто був іншим понятим не пам`ятає. Проводилось впізнання серед 4 чоловіків, які сиділи на стільцях. Хтось з них був під вартою, а тому його супроводжував конвой, приблизно 2 поліцейських. Бабусі, яка впізнавала було років 60. Свідок вважає, що вона була не така старенька, як ОСОБА_30 , фото якої було пред`явлено свідку судом. Оглянувши фото ОСОБА_45 вважає, що їй років 70, а у слідчий дії приймала участь не така літня жінка.

У своїй постанові від 19 листопада 2019 року справа № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195км18) Верховний Суд дійшов таких висновків: суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

З огляду на викладене, суд визнав за можливе заслухати в судовому засіданні пояснення свідків забезпечити явку яких виявилося неможливим, а саме ОСОБА_46 , ОСОБА_23 , ОСОБА_47 , а також потерпілої ОСОБА_11 , які наведені судом вище, які були надані під час минулого судового розгляду.

Свідок ОСОБА_46 в судовому засіданні 18 жовтня 2017 року пояснив що з ОСОБА_7 не знайомий та бачив вперше у житті лише в приміщенні міського відділу поліції. Десь в середині серпня 2017 року (хоча допускає що плутає) приблизно о 10-11 годині ранку до нього додому прийшов слідчий ОСОБА_48 та попросив прийняти участь у впізнанні особи, на що він погодився. Впізнання відбувалося у приміщенні міського відділу поліції та крім нього у вказаній слідчій дії приймали участь ще три особи, серед яких був і обвинувачений. Пам`ятає той факт, що бабуся похилого віку, яка їх впізнавала, нервувала в процесі слідчої дії та помилково вказала особисто на нього, хоча він її бачив вперше у житті та ніяких злочинів відносно неї не вчиняв. Після того, як бабуся помилково вказала на нього, як на особу, яка вчинила відносно неї злочин, то з ним ніяких слідчих дій з цього приводу працівники поліції не проводили.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні 09 листопада 2017 року пояснив, що знає потерпілу ОСОБА_11 , оскільки проживає з нею по сусідству. Зазначив, що навесні 2017 року потерпіла ОСОБА_11 ввечері прийшла до нього додому, де він відпочивав та вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_49 та ОСОБА_50 та попросила викликати поліцію, що він і зробив. Він побачив, що у ОСОБА_11 було розбите обличчя. Вона йому пояснила, що хтось прийшов до неї додому, вона відкрила вхідні двері, після чого її відразу вдарили та пограбували, забравши гроші. Йому не відомо де ОСОБА_33 зберігала гроші. Обвинуваченого бачить вперше в житті. На районі, де проживає, його також ніколи не бачив. Пояснив, що всіх

осіб циганської зовнішності, які бувають в нього на районі він знає. Обвинуваченого ОСОБА_7 , за особисто внутрішнім сприйняттям, вважає особою циганської національності, однак раніше його ніколи не бачив. Також вказав, що у ОСОБА_11 раніше бували конфлікти з сусідкою ОСОБА_15 та згодом все покращилось Пояснив, що на наступний день, зранку, його разом з ОСОБА_51 та ОСОБА_52 забрали до міського відділу поліції для дачі пояснень, з приводу пограбування ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні 19 лютого 2018 року пояснив, що з ОСОБА_7 він познайомився в камері ІТУ №7 в м. Слов`янська коли ОСОБА_7 туди помістили. Всього у камері було 4 особи. ОСОБА_7 розповів йому, що разом із своїм другом, з яким працював у циган, пограбував бабусю, яка проживала по сусідству з циганами. ОСОБА_7 йому пояснив, що пограбування відбулось прямо перед будинком бабусі, а саме біля її хвіртки, коли бабуся лише встигла в неї зайти, він на неї напав та витягнув з її бюстгальтеру гроші. Айдінов спочатку поліз по кишенях бабусі, однак там були дрібні гроші. Потім він побачив що в районі грудей щось є, поліз до бюстгальтеру рукою та виявив там 4000 грн. ОСОБА_7 казав, що він нібито визнав свою провину, однак потім він вирішив відмовитись від своїх зізнань, щоб затягнути процес, з огляду на те що діяв закон ОСОБА_53 . Також пояснив, що ОСОБА_7 не казав, що на нього здійснювався тиск з боку правоохоронних органів. Пояснив, що ОСОБА_7 середнього росту однак основних прикмет він не пам`ятає.

Згідно протоколу огляду місця події від 02.04.2017 року вбачається що місцем огляду є будинок АДРЕСА_2 . Вхід на територію здійснюється через дерев`яну калитку. На момент огляду у відчиненому стані без пошкоджень. Увійшовши в середину на територію попереду мається з правої сторони будинок одноповерховий. Вхід у будинок здійснюється через дерев`яні двері синього кольору. Перед входом у будинок мається приміщення виготовлене з деревини та представляє собою невеликий навіс, що тримається на двох дерев`яних балках, між балками та будинком мається невеликий дерев`яний паркан, частина паркану пошкоджена та знаходиться на землі з права від двері. Оглянувши двері, дерев`яні синього кольору, без пошкоджень. Увійшовши в середину попереду мається коридор, з правої сторони мається кухонні меблі та посуд з продуктами харчування. З лівої сторони мається особисті речі. Попереду мається дерев`яні двері, що ведуть до кухні, де мається піч на твердому палеві, меблі. У задньої стінки мається дверний пройм, що веде до спальної кімнати, в якій знаходиться ліжко, диван, стіл, поличка, телевізор, особисті речі (том 2 а.к.п. 22).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року, складеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , потерпіла впізнала за ознаками обличчя хлопця № 4, як особу, яка 02.04.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин знаходилась біля будинку АДРЕСА_5 та намагалась залізти їй під одяг. Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 4 зображений ОСОБА_54 (том 2 а.к.п. 25-26).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року, складеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , потерпіла впізнала за ознаками обличчя хлопця № 3, як особу, яку бачила 01.04.2017 року приблизно о 14 годині 15 хвилин в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_5 . Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 3 зображений ОСОБА_24 (том 2 а.к.п. 27-28).

Відповідно до частини 7 статті 228 КПК України фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох.

Аналізом змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що пред`явлення ОСОБА_24 в період часу 11:20-12:00 здійснювалось серед фото тих самих осіб, що і ОСОБА_55 в період часу з 10:10 10:25, що, на думку суду, суттєво вплинуло на сприйняття зображення, а тому протокол пред`явлення ОСОБА_24 для впізнання за фотознімками суд визнає недопустимим доказом.

Стаття 84 КПК передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Протокол пред`явлення ОСОБА_55 для впізнання за фотознімками суд визнає не належним доказом, оскільки він ані прямо, ані непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року, складеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , потерпіла впізнала за обличчям та волоссям хлопця № 4, як особу, яка 02.04.2017 року о 19 годині 30 хвилин заволоділа її грошовими коштами в сумі 4000 грн. 00 коп. та нанесла їй тілесні ушкодження. Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 4 зображений ОСОБА_7 (том 2 а.к.п. 29-30).

Надаючи оцінку протоколу пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року суд зазначає про таке.

По-перше, відповідно до частини 7 статті 228 КПК України фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Суд погоджується з доводами сторони захисту, з приводу того, що ОСОБА_56 був єдиною особою, яка підпадала під опис зовнішності нападника, попередньої описаний потерпілою. Так зі змісту протоколу допиту потерпілої (додаткового) від 05.04.2017 року ОСОБА_11 наводить наступне описання зовнішності нападника: «Хлопець кавказької, ромської національності, на вигляд приблизно 30 років» (том 4 а.к.п.39-41). Однак пред`явлення ОСОБА_56 для впізнання за фотознімками 05.04.2017 року здійснюється серед осіб з явно не кавказькою або ромською національністю, як це мало місце під час пред`явлення ОСОБА_56 для впізнання серед інших осіб (том 2 а.к.п. 101, 102).

По-друге, всі протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 05.04.2017 року були складені за участі понятих ОСОБА_57 та ОСОБА_58 . Аналізуючи зміст показань даних свідків суд визнає їх такими, що не відповідають об`єктивній дійсності. Події, описані свідками, які були понятими, не узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.

Так, тричі приймаючи участь у впізнанні за фотознімками, свідок ОСОБА_44 впевнено стверджував, що лише один раз приймав участь у впізнанні серед живих осіб, описував як це впізнання відбувалось.

Скасовуючи попередній вирок, суд апеляційнох інстанції в своїй ухвалі від 05 березня 2019 року зазначив, що судом не проведено ретельного допиту свідка ОСОБА_57 , який вказав про наявність виготовленого протоколу впізнання від 05 квітня 2017 року, ще до початку проведення відповідної слідчої дії та не встановив чи були в ньому на той час вже відображені дані щодо фактичного впізнання обвинуваченого чи це був просто бланк зазначеного протоколу.

Однак, під час чергового розгляду кримінального провадження та повторного допиту свідок ОСОБА_42 в деталях розповів про обставини складання 05.04.2017 року лише одного протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, розповів, що бабуся один раз підвелась, вказала на одне фото і сіла на місце, більше не підводилась. З її слів слідчий зробив запис у протоколі. Свідок ОСОБА_42 не міг пояснити: чому в

матеріалах кримінального провадження міститься три протоколи за його участі, за яких обставин були складені інші два протоколи. ОСОБА_42 не міг пригадати впізнання якої саме особи в його присутності відбулось. Йому здається, що бабуся вказувала на якогось цигана, фото якого було розміщене з якогось краю протоколу. Зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року, під час яких було впізнано ОСОБА_55 та ОСОБА_7 вбачається, що обидва вони схожі на осіб ромської національності і їх фото розміщені з краю протоколу.

По-третє, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 21.07.2020 у справі № 331/2390/17 (провадження № 51-1230км20), протокол пред`явлення особи для впізнання є недопустимим доказом, якщо він не містить описання усіх осіб, які пред`являлися для впізнання, вказівки на спосіб проведення слідчої дії та відомостей щодо анкетних даних особи, яка була впізнана. Протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом, якщо понятими були залучені особи без постійного місця проживання, яких стороною обвинувачення не було представлено суду для підтвердження проведення слідчого експерименту відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до протоколу пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року та довідки, доданої до нього, особи, фото яких пред`являлись разом з фото ОСОБА_7 , зазначені, як «невідома особа». Відсутній опис усіх осіб, які пред`являлись для впізнання за номерами від одного до чотирьох, відомості щодо анкетних даних осіб не зазначені (том 2 а.к.п 30 зв.б.).

З огляду на викладене, не може бути визнаний судом допустимий як доказ протокол пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року, оскільки він складений з порушенням ст. 228 КПК України.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2017 року та фото таблиці до протоколу потерпіла ОСОБА_11 впізнала в особі під номером № 1 хлопця, який 02.04.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_5 заволодів її грошовими коштами. Із змісту протоколу видно, що під номером № 1 знаходився ОСОБА_46 (Том 2 а.к.п.97-102 ) .

Однак, відповідно до ч. 6 ст. 228 КПК України проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Оскільки пред`явленню ОСОБА_7 для впізнання ОСОБА_11 передувало пред`явлення його для впізнання по фотознімкам, даний протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2017 року є недопустимим доказом.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2017 року та фото таблиці до протоколу за участю потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_11 детально та чітко вказала де знаходився невідомий їй чоловік, який відкрито заволодів її грошима та вказала механізм яким саме чином невідомий чоловік наніс їй тілесні ушкодження та вказала напрямок куди саме побіг вищевказаний чоловік з викраденим майном. (том 2 а.к.п. 46-57).

Аналіз змісту вказаного письмового доказу доводить суду, що потерпіла детально та послідовно вказала на подробиці вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_59 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (том2 а.к.п. 88-89).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_59 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (том2 а.к.п. 90-91).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_59 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (том2 а.к.п. 92-93).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_59 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (том2 а.к.п. 95-96).

Згідно рапорту ст. о/у відділу кримінальної поліції Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_27 вбачається, що в ході виконання доручення було проаналізовано з`єднання номеру НОМЕР_2 ОСОБА_7 за 02.04.2017 року з 19.10 години до 19.40 години та з 16.00 години до 21:00 години відсутні. До 15:38 абонент знаходився в районі БС, що обслуговує АДРЕСА_6 . В період з 15:38 по 21:25 мобільний підозрюваного був не активний. Підозрюваний ОСОБА_7 за межі місцевості, де було скоєно пограбування не виїзджав та згідно наданої деталізації номеру НОМЕР_2 з 21:25 годин 02.04.2017 року знаходився в зоні обслуговування базової станції: АДРЕСА_7 (Том 2 а.к.п. 109).

Пояснення, аналогічні змісту рапорту, були надані свідком ОСОБА_27 в залі суду.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що місце знаходження мобільного телефону з номером сім-карти НОМЕР_2 02 квітня 2017 року з 15 год. 38 хв. до 21 год. 25 хв. не відоме. Належність даного номеру обвинуваченому ОСОБА_7 підтверджується змістом вступної частини протоколу його допиту від 05.04.2017 року, частина якого саме з цією метою 14.05.2021 була долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження.

Суд не може взяти до уваги протокол, складений за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.06.2017 року з додатком до нього, яким є DVD-R диск інв. № Д49т, зі змісту яких вбачається, що 17.05.2017 року до ІТТ № 7 до камери № 14 був поміщений чоловік (П), в камері також знаходився ОСОБА_7 . В ході бесіди між чоловіком (П) та ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_7 зазначає, що дійсно працює у циганки, вказує що вона його підставила та сказала що це він напав на бабусю. На питання «Так що ти зробив», ОСОБА_7 відповідає, що «зробили так що у бабусі гроші вкрав, а їх там не було».(том 2 а.к.п. 108, 149).

Зазначені докази не можна визнати допустимими з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом.

Негласні слідчі (розшукові) дії, які, за визначенням законодавця, є видами втручання в приватне спілкування, мають характер обмеження широкого права - недоторканості особистого життя, забезпечення якого належить до принципів кримінального процесу.

Підстави проведення негласних слідчих (розшукових) дій визначено в ст. 246 КПК України.

Проте, допит підозрюваного - це слідча дія, що провадиться шляхом опитування особи, яка має статус підозрюваного, з метою одержання даних щодо обставин, які стали підставою для її затримання або застосування запобіжного заходу, а також для отримання іншої інформації, яка має доказове чи інше значення для кримінального провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 224 КПК України визначено, що перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту.

При цьому кримінальним процесуальним законом визначено, що в ході допиту підозрюваного в рамках кримінального провадження щодо особливо тяжких злочинів присутність захисника є обов`язковою.

Під час допиту підозрюваний може особисто розповісти про обставини, які стосуються предмета допиту, або давати відповіді на запитання слідчого чи захисника.

При цьому в ході допиту слідчий з метою викриття підозрюваного і одержання правдивих показань та достовірної інформації може розпитувати останнього про дату, час, місце, обставини вчинення злочину, наявність співучасників та встановлювати інші обставини.

На підставі наведеного суд зазначає про те, що в ході вказаної слідчої дії органом досудового розслідування фактично проводився саме допит підозрюваного, а не втручання в приватне життя. При цьому в ході проведення допиту, підозрюваному не було роз`яснено його права та не забезпечено участі захисника.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 408 від 12.04.2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє легку розумову відсталість ускладнену епізодичним вживанням психостимуляторів. В період часу, відповідаючий інкримінованому злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, відповідаючий інкримінованому правопорушенню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. На теперішній час ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Айдінов ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за психічним станом може приймати участь в судовому засіданні. (Том 2 а.к.п. 65-68).

Доводи обвинуваченого щодо застосування до нього працівниками поліції дій фізичного та психологічного характеру є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження.

Так, постановою ТУ ДБР м. Краматорськ від 25 березня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0002582 від 28.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Підстав вважати, проведену перевірку заяви обвинуваченого щодо застосування до нього фізичного або психологічного насильства, неповною та неефективною, не вбачається.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним

обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Проаналізувавши усі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що допустимими доказами у кримінальному провадженні є пояснення обвинуваченого, його близьких родичів свідків ОСОБА_61 та ОСОБА_62 , свідка ОСОБА_26 , ОСОБА_24 . З аналізу змісту пояснень даних свідків вбачається, що задовго до квітня 2017 року ОСОБА_56 припинив працювати у ОСОБА_26 , яка була сусідкою ОСОБА_11 . Органом досудового розслідування не спростовані доводи обвинуваченого, його сестри та матері, з приводу того, що з другої половини дня 02 квітня 2017 року ОСОБА_7 безперервно знаходився вдома у сел. Семенівка. Місце знаходження мобільного телефону, належного ОСОБА_7 , з номером сім-карти НОМЕР_2 02 квітня 2017 року з 15 год. 38 хв. до 21 год. 25 хв. не встановлене.

Допитаний в залі суду свідок ОСОБА_22 зазначив, що нападником міг бути і ОСОБА_7 , оскільки він, на його думку, циган і схожий на нападника за зростом і статурою. Таким чином пояснення свідка ОСОБА_22 повністю узгоджуються з поясненнями потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_28 , з яких вбачається, що нападник був особою, скоріш за все, ромської національності. Але припущення свідка ОСОБА_22 , що нападником був ОСОБА_7 , не є твердженням, тим більше, що ОСОБА_7 не є особою ромської національності. Крім того пояснення свідка ОСОБА_22 суперечать заслуханим в залі суду пояснення свідка ОСОБА_23 , який під час попереднього судового розгляду справи пояснив суду, що 02 квітня 2017 року був вдома з ОСОБА_22 , про будь-які крики ОСОБА_11 не зазначав. Свідок ОСОБА_23 , на відміну від свідка ОСОБА_22 , не посилався, що був очевидцем нападу або бачив, як нападник втікав. Про факт нанесення удару ОСОБА_22 не зазначав. При цьому суд звертає особливу увагу на ту обставину, що допит ОСОБА_23 мав місце невдовзі після нападу, тобто лише через декілька місяців потому. В той час, як допит ОСОБА_22 відбувся вже через декілька років після злочину. Стороною обвинувачення не вжито достатніх заходів для забезпечення явки свідка ОСОБА_23 в заду суду. Протиріччя у показаннях цих свідків, які б мали хоча б приблизно однаково описувати події, є недопустимо суперечливими, що, на думку суду, викликано перебуванням даних осіб у стані сильного алкогольного сп`яніння на момент злочину. Отже, пояснення даних свідків не можуть бути прийняті судом до уваги, через наявні суттєві протиріччя між собою. Інші прийняті судом до уваги докази також не дають суду підстав надати перевагу будь-яким з цих свідчень.

Доводи свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_28 щодо тиску на ОСОБА_11 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки не мали належного реагування з боку правоохоронних органів, не були предметом досудового розслідування. Судом вживались заходи для з`ясування результатів виконання ухвали судді ОСОБА_20 (без дати) про застосування до потерпілої ОСОБА_11 , 1933 року

народження заходів забезпечення безпеки у вигляді її особистої охорони, охорони її житла і майна на весь період судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, однак, запит суду від 10 лютого 2021 року залишений Слов`янським ВП без відповіді.

Пояснення залегендованого свідка ОСОБА_47 є такими, що надані з чужих слів. Під час судового розгляду вони не знайшли свого підтвердження, не узгоджуються з поясненнями інших свідків, прийнятих судом до уваги, суперечать показанням самого ОСОБА_63 , від якого ці відомості отримані. А отже, вони є недостатніми для доведення причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину. Недостатнім є даний доказ і у сукупності з іншими двома прийнятими судом до уваги письмовими доказами, як то протокол огляду місця події від 02.04.2017 року (том 2 а.к.п. 22) і протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2017 року за участі потерпілої (том 2 а.к.п. 46-57).

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого злочину, тому суд приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1