Ухвала

Іменем України
22 березня 2021 року

м. Київ
Справа № 766/5615/18
Провадження № 51 - 574 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року, залишеною без зміни ухвалою Херсонського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Вирок Центрального районного суду м. Волгограда від 09 лютого 2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 приведено у відповідність із законодавством України та зазначено вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ст. 307 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, за ст. 15 ч. 2, ст. 307 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69-1, ст. 68 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців без конфіскації майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 вказано обраховувати з 09 лютого 2017 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 14 січня 2016 року по 08 лютого 2017 року.

03 лютого 2020 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на зазначені ухвали судів обох інстанцій, за результатом розгляду якої ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки оскаржувані ухвали судів обох інстанцій не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
28 травня 2020 року (02 червня 2020 року відмітка на конверті) засуджений ОСОБА_4 вдруге звернувся із касаційною скаргою на ту ж ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року з клопотанням про поновлення строку на її оскарження в касаційному порядку, за результатом розгляду якої ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки оскаржувані ухвали судів обох інстанцій не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
25 лютого 2021 року (15 березня 2021 року відмітка на конверті) засуджений ОСОБА_4 втретє звернувся із касаційною скаргою на ту ж ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року з клопотанням про поновлення строку на її оскарження в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, наявні в Єдиному державному реєстрі судові рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 7 статті 610 КПК України передбачено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. При цьому право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.
З врахуванням того, що оскаржена ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року, залишена без зміни ухвалою Херсонського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, не є ухвалою суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у частині 2 статті 424 КПКУкраїни та про що було зазначено в попередніх ухвалах Верховного Суду від 07 лютого 2020 року та від 15 червня 2020 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Такий висновок узгоджується із раніше висловленими позиціями колегій суддів Касаційного кримінального Верховного Суду щодо вказаного питання, викладених в ухвалі від 20 березня 2018 року у справі № 404/4052/16-к та в ухвалі від 17 квітня 2019 року у справі № 207/3090/18.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадженні за його касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3