Справа № 305/722/20
Номер провадження 1-кп/305/168/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2020 за №0000302 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
01 червня 2020 року до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000302 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 суддю Рахівського районного суду ОСОБА_6 визначено головуючою про розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду ОСОБА_6 від 12.06.2020 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

На підставі ухвали суду від 09.07.2020 справу призначено до судового розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 суддю Рахівського районного суду ОСОБА_1 визначено головуючою про розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду ОСОБА_1 від 10.11.2020 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт наданий суду складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 спочатку заявив усне клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що існує невідповідність у даті народження його підзахисного, зокрема у обвинувальному акті невірно зазначено дату народження ОСОБА_4 , а саме « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». У подальшому адвокат ОСОБА_5 змінив свою позицію і просив закрити провадження на тій підставі, що його підзахисному ОСОБА_4 підозра була вручена минулого року у липні місяці. З моменту вручення підозри обвинувальний акт не направлявся до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 . Зокрема, зазначила, що підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає, оскільки невірне зазначення дати народження обвинуваченого ОСОБА_4 є технічною помилкою, а тому не може бути підставою повернення обвинувального акту.

Заслухавши думки всіх учасників судового провадження суд прийшов до наступних висновків.

Заявлене захисником ОСОБА_5 усне клопотання про закриття кримінального провадження за своєю суттю є клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положенням ст.2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч.1 ст.21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частина 2 ст.113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.3 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст.219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.5 ст.219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Згідно з ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст.283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Згідно з ч.5 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України є тяжким злочином, але не відноситься до злочинів проти життя та здоров`я.

Так, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучений до обвинувального акту 03.05.2020 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а 22.05.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

26 травня 2020 року підозрюваному ОСОБА_4 відкрито матеріали досудового розслідування та у цей же день він ознайомився із ними.

Вирішуючи питання щодо моменту закінчення строків досудового розслідування необхідно відмітити, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові складові: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР (ч.2 ст.214 КПК України); завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування відповідно до ст.290 КПК (ч.1 ст.290); закінчення фіксується днем направлення до суду обвинувального акта (ч.1 ст.219 та ч.2 ст.283 КПК України).

Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду, як це передбачено у ст.219 КПК.

Отже, законодавцем чітко визначено момент закінчення кримінального провадження, який визначається, як день звернення до суду з обвинувальним актом, що має бути здійснено у строк, встановлений ст.219 КПК України.

Для перевірки доводів сторони захисту щодо закінчення строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, необхідно встановити початок та кінець перебігу таких строків.

Так, як вже зазначалось вище, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 22.05.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КПК України. Отже, двохмісячний строк досудового розслідування розпочався з 23.05.2020 та повинен закінчитись 23.07.2020. При цьому 26.05.2020 підозрюваному ОСОБА_4 відкрито матеріали досудового розслідування.

Враховуючи те, що відповідно до ч.5 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, а також положення ч.5 ст.115 КПК (при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу), день 26.05.2020 не включався у строки досудового розслідування, передбачені ст.219 КПК України, тобто обчислення процесуальних строків зупинилось.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що строк досудового розслідування закінчувався 23 липня 2020 року, а 26 травня 2020 року повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, отже після ознайомлення сторонами з матеріалами досудового розслідування, залишок строку досудового розслідування становив 58 днів, а тому досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинно бути закінчено 24 липня 2020 року.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурором обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 затверджено 26.05.2020 та у цей же день вручено обвинуваченому ОСОБА_4 .

При цьому 01.06.2020 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 надійшов до Рахівського районного суду, що підтверджується супровідним листом.

Отже, обвинувальний акт направлений прокурором до суду у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, передбаченого ст.219 КПК України.

Статтею 314 КПК України передбачено право суду закрити кримінальне провадження у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно п.10 ч.1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Проте судом встановлено, що прокурором, при зверненні до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , дотримано вимоги КПК України, у зв`язку з чим усне клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Разом з тим, дослідивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , судом встановлено що у призначенні справи до судового розгляду існують перешкоди, які неможливо усунути у ході судового розгляду, а тому обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України: обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.

Зокрема, згідно вимог ч.2 ст.291 КПК України, у обвинувальному акті мають міститись такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону при складенні та затвердженні обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 слідчим та прокурором дотримані не у повному обсязі.

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , він не відповідає наведеним вище вимогам КПК України, оскільки в ньому невірно зазначені анкетні дані щодо обвинуваченого, а саме невірно зазначено дату його народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Натомість як встановлено під час підготовчого судового засідання дата народження ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Окрім наведеного, необхідно відмітити, що при викладенні формулювання обвинувачення щодо зберігання придбаної зброї та боєприпасів до неї, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 не зазначається спосіб зберігання та місце, а також тривалість такої злочинної дії (початок та кінець), що за своїм характером має продовжуваний характер.

Також на думку суду, формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в частині незаконного носіння вогнепальної зброї є неконкретизованим.

Так, формулювання обвинувачення ОСОБА_4 у цій частині, в обвинувальному акті зазначено дослівно наступне: «В подальшому 03.05.2020, близько 16 год. дану зброю ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу, перевозив безпосередньо при собі чотири бойові гвинтівкові патрони центрального бою, калібру 7,92 Mauser у кармані куртки, а карабін «Маузер 98к» калібру 7,92х57 мм, № НОМЕР_1 у розібраному виді з від`єднаним стволом в поліетиленовому пакеті поміщеному під килимок автомобіля ВАЗ 21093 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який під час руху автодорогою Н09 «Мукачево-Рогатин-Львів» до центру с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області на стаціонарному посту був зупинений працівниками поліції. В ході огляду карабін «Маузер 98к» калібру 7,92х57мм, № НОМЕР_1 , та чотири бойові гвинтівкові патрони центрального бою, калібру 7,92 Mauser були виявлені та вилучені.»

Як вбачається з наведеного, слідчий та прокурор спочатку зазначають, що дану зброю ОСОБА_4 перевозив безпосередньо при собі, у подальшому - що карабін ОСОБА_4 перевозив у розібраному виді в поліетиленовому пакеті під килимком автомобіля, а патрони безпосередньо при собі.

Окрім того, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення відрізняється від правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , викладеної у формулюванні обвинувачення.

Зокрема, як вбачається з обвинувального акту дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Натомість, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї і боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Отже, на думку суду зазначені недоліки є суттєвими та тягнуть за собою порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист.

Верховний Суд України у своїй постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328кс16) виклав правову позицію стосовно питання про повернення обвинувального акту. У цій постанові зазначено, що суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд. Мотивуючи вказаний висновок Верховний Суд України врахував, що в міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Недотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону при складанні та направленні до суду обвинувального акта, істотно порушує права обвинуваченого ОСОБА_4 щодо забезпечення права на справедливий суд та свідчить про наявність недоліків, які перешкоджають призначенню судового розгляду.

Окрім того, необхідно зауважити, що за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому, перевірка обвинувального акта на відповідність його вимогам ст.291 КПК України, в тому числі стосовно структури та процесуальної форми, повинна здійснюватися судом саме на підготовчому провадженні.

Отже, на думку суду наведені вище недоліки обвинувального акту, складеного стосовно ОСОБА_4 , є перешкодою для призначення справи до судового розгляду, а тому, з метою дотримання прав та гарантій обвинуваченого, зазначених у Конвенції, суд, дійшов до висновку, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору, який його затвердив, для усунення вказаних в даній ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.110, 291, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відмовити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 03.05.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України прокурору, який затверджував обвинувальний акт для усунення недоліків у місячний строк з дня набрання законної сили ухвали суду.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, через Рахівський районний суд, протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18 травня 2021 року о 16 годині 30 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1