ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 616/199/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1953/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участі захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року ОСОБА_7 , обвинуваченому за ч.3 ст. 187 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 травня 2021 року.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості інкримінованого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, строк покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, дані про особи обвинуваченого, тому суд дійшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_7 , характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 року та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В своїх апеляційних доводах обвинувачений зазначає, що його не було належним чином повідомлено про дату, місце та час судового засідання від 31.03.2021 року; працівники Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області під час перебування в ізоляторі тимчасового тримання № 3 ГУНП в Харківській області 31.03.2021 року застосовували до нього недозволені методи фізичного впливу, наносили йому удари; пам`ятка про права та обов`язки йому була вручена 01.04.2021 року; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою безпідставно було продовжено 01.04.2021 року, оскільки строк дій цього запобіжно заходу закінчився 31.03.2021 року; йому не була належна правова допомога в суді першої інстанції, а також захисник Коротун не міг приймати участь під час судового розгляду 01.04.2021 року, оскільки строк дії його доручення діяв до 24 год. 00 хв. 31.03.2021 року; місцевий суд безпідставно відмовив в задоволенні відводів секретарю судового засідання та судді ОСОБА_8 ; прокурором Шабалдас подано клопотання про продовження строків тримання під вартою з порушенням строків, передбачених п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу сторони захисту; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні ще не розпочато, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , у зв`язку з чим апеляційні доводи обвинуваченого в цій частині не перевіряються під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які містяться в матеріалах судового провадження, а саме того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя або здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, на думку колегії суддів, внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів чи суду, також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду.
Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що до нього були застосовані недозволені методи досудового розслідування, були перевірені судом першої інстанції та оскаржуваною ухвалою зобов`язано керівництво Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» вжити всіх необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_7 згідно із законодавством та забезпечити проведення їх судово-медичного обстеження з наданням їм необхідної медичної допомоги, а також доручено Територіальному управлінню розташованому у м. Полтава Державного бюро розслідувань перевірити факти, викладені у поясненнях обвинуваченого ОСОБА_7 щодо можливого застосування відносно нього фізичного насильства та побиття з боку працівників Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області під час його затримання 31.12.2020 року та під час перебування у ізоляторі тимчасового тримання № 3 ГУНП в Харківській області, по кримінальному провадженню № 0000210, внесеному 31.12.2020 року до ЄРДР.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що йому безпідставно відмолено в задоволенні відводів складу суду, захиснику ОСОБА_9 та секретарю судового засідання, колегія суддів вважає їх безпідставними та суб`єктивними, оскільки судом першої інстанції розглядалися зазначені питання під час підготовчого засідання, за наслідками розгляду яких постановлені вмотивовані ухвали про відмову в задоволенні відповідних заяв обвинуваченого, а також про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 про самовідвід.
Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами обвинуваченого про порушення його права на захист з тієї підстави, що його інтереси в суді першої інстанції не представляв захисник ОСОБА_6 , а захист здійснював адвокат ОСОБА_9 , з наступних підстав.
Захисник ОСОБА_9 залучений за дорученнями Центру про надання безоплатної допомоги для розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у вказаних дорученнях відсутній встановлений час надання правової допомоги, відповідно до ч. 1 ст. 322 КПК України, судовий розгляд відбувається безперервно, підготовче судове засідання було розпочате під час дії запобіжних заходів щодо обвинувачених.
Колегія суддів звертає увагу, що захисника ОСОБА_9 було призначено лише на проведення окремої процесуальної дії, а саме щодо розгляду питання доцільності продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, інших питань під час підготовчого судового засідання, а саме щодо відповідності обвинувального акту відповідності вимог кримінального процесуального закону та можливості призначення судового розгляду судом не розглядалися.
Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого про те, що суд не міг розглядати 01.04.2021 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не погоджується з ними, виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді від 24.02.2021 року відносно ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.03.2021 року включно.
26.03.2021 року прокурором подано до Великобурлуцького районного суду Харківської області клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто у строк дії цього запобіжного заходу (арк.33-34).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31.03.2021 року задоволено подання голи Великобурлуцького районного суду Харківської області та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, передано з Великобурлуцького районного суду Харківської області на розгляд до Вовчанського районного суду Харківської області (арк.36).
Згідно відомостей матеріалів судового провадження, підготовче судове засідання в суді першої інстанції, в якому вирішувалося клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 та іншим обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розпочалося о 23 год. 50 хв. 31.03.2021 року, але у зв`язку з численними заявами обвинувачених та захисників, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу почало розглядатися о 02 год. 58 хв. 01.04.2021 року (арк.37-39).
За таких обставин, з урахуванням того, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було подано до районного суду в строки дій цього запобіжного заходу, часу надходження обвинувального акту до місцевого суду, підготовче судове засідання було розпочато у строк дії запобіжного заходу, а саме о 23 год. 50 хв. 31.03.2021 року, судовий розгляд проводився безперервно, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність 01.04.2021 року розгляду питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд в судовому засіданні від 31.03.2021 року -01.04.2021 року не мав процесуальної можливості вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки нормою ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Недотримання прокурором строку подання клопотання про продовження запобіжного заходу не є підставою для суду не розглядати клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке надійшло до суду.
Зазначені обставини є підставою для звернення сторони захисту до керівництва цієї прокуратури чи до прокурора вищого рівня зі скаргою на дії прокурора у кримінальному провадженні з метою притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.
Судом першої інстанції 01.04.2021 року перевірено обґрунтованість підстави продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в оскаржуваному судовому рішенні зазначені відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими також погоджується і колегія суддів.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
З огляду на викладене, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Крім того, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами про необхідністю зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який навіть з тих підстав, що він має постійне місце проживання, є фізичною-особою підприємцем, має стабільний дохід, дружину та двоє неповнолітніх дітей, хвору матір та тещу, які потребують сторонньої допомоги, у зв`язку з тим, що ці обставини в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді