Справа № 461/4309/21
Провадження № 1-кс/461/3015/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши погоджене з прокурором клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000572 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Міженець Старосамбірського (тепер Самбірського) району Львівської області, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, працюючому оператором заправних станцій ПАТ "Укрнафта"; який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 .

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 року до Галицького районного суду м.Львова надійшло погоджене з прокурором другого відділу процессуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальним органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 03.10.2020, приблизно о 12 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі "Мостиська-Самбір", у напрямку до м. Мостиська, при проїзді її ділянки у районі км 35, що між м. Самбір та хутір Рудня Самбірського району, грубо порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість", "перевага у русі", "обгін", "пішохідний перехід"); Розділу 2 п. 2.3. б), д ); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 14 п. п. 14.2.б), 14.6.в); вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 Розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, які виразились у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не зреагував на її зміну, перед зміною напрямку свого руху - початком виконання маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху та продовжував рух по ній, незважаючи на наближення до місця, де нанесена вузька суцільна лінія дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та наявний нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками та дорожньою розміткою, що в подальшому призвело до зіткнення із автомобілем "FiatScudo", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 та який виконував маневр повороту ліворуч.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху потерпілий ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №181/20 від 03.11.2020, отримав наступні тілесні ушкодження: вдавлений перелом лівої тім`яної кістки, гостра епідуральна гематома лівої тім`яної ділянки, забійна рана в проекції перелому, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Слідчий зазначає, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене та те, що наявні достатні підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували. Захисник зазначив, що досить довгий період часу триває досудове слідство у даному кримінальному провадженні. Підозрюваний завжди до слідчого з`являється, працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, характеризується позитивно. Всі слідчі дії у даному кримінальному провадженні вже проведено.
Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, заслухавши думку слідчого та прокурора, який просили задовольнити клопотання, думку підозрюваного та захисника, які заперечили проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
ОСОБА_5 підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи №181/20 від 03.11.2020, висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/114-21/5560-ІТ від 06.05.2021.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .
Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує наступне. У разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Прокурор довів слідчому судді, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення вищевказаного покарання може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). ОСОБА_9 не працює. Підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що може стимулювати підозрюваного до втечі.
Слідчим доведена наявність ризику, передбаченого у статті 177 КПК України, який дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення. Ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу слідчим та прокурором доведені. Проте, суд враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце праці, має на утриманні дружину та батьків, які не працюють, відшкодував потерпілому завдану ДТП моральну шкоду. Раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Підозрюваний ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування. Тому прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тобто запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Таке рішення на думку суду узгоджується зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, оскільки небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною ,що це не може служити виправданням утримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 28 січня 1993 року у справі W. проти Швейцарії).
З врахуванням вищезазначеного, суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст.194 КПК України застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На думку суду, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000572 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_5 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , на строк до 25.07.2021 р. наступні обов`язки:
прибувати до слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду;
повідомляти слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки покласти на строк до 25.07.2021 р. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 .
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1