В И Р О К
Іменем України

22.06.2021 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер:448/1013/18
провадження № 1-кп/448/11/21
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) об`єднане кримінальне провадження за №0000281 від 17.05.2018 року та №0000520 від 03.11.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оселя Яворівського району, Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Макунів, Мостиського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, востаннє судимого 16.12.2019 року Мостиським районним судом Львівської області за ч.2 ст.389 ККУкраїни до покарання - 1 рік 1 день обмеження волі (покарання відбув повністю),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.296 КК України
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 не з`явилась, (заява),

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , повторно, 14.05.2018 року, близько 12:00год., перебуваючи на вокзалі залізничної станції у стані алкогольного сп`яніння, що у АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_7 , таємно, шляхом вільного доступу викрав з території даного вокзалу її велосипед марки «RESET», моделі «Pathfinder», чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2006,67 гривень.

Окрім цього, в період часу з 01:24 год. до 01:55 год. 03.11.2019 року, на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із хуліганських спонукань, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізуючи свій злочинний намір на грубе порушення громадського порядку, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільства, під час виникнення суперечки із ОСОБА_6 , в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, безпричинно побили останнього, а саме: протягом тривалого часу умисно наносили ОСОБА_6 удари руками та ногами по голові, тулубу та інших ділянках тіла, штовхали його, кидали на землю, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на голові, двох синців на голові, синця на обличчі, садна на обличчі, рани та крововиливу на верхній губі, синця па лівій руці та двох саден на спині, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

По епізоду крадіжки велосипеда у потерпілої ОСОБА_7 пояснив наступне.
14.05.2018 року, в обідній час, перебував на вокзалі залізничної станції, що у АДРЕСА_1 . Будучи за вищевказаною адресою побачив там велосипед. Переконавшись в тому, що власника велосипеда поруч немає, вирішив в подальшому викрасти такий, що і зробив. Згодом зазначений велосипед ним було повернуто потерпілій. Вказував на те, що при крадіжці велосипеда перебував у стані алкогольного сп`яніння.

По епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на території АЗС №2 «Контанго Трейд» зазначив наступне.
03.11.2019 року, у нічний час доби, приїхав з друзями на АЗС, що за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в приміщенні АЗС, він з друзями купляв печиво та стакани. Згодом у приміщення АЗС зайшов і потерпілий ОСОБА_6 , який по зовнішньому вигляду був «п`яний». В подальшому між ним і потерпілим виник словесний конфлікт. Надалі він із друзями та потерпілий вийшли із приміщення АЗС і почали з`ясовувати стосунки на території АЗС. В ході конфлікту він вдарив потерпілого в груди, оскільки той хотів його також вдарити. Згодом потерпілому почав завдавати удари по ділянках тіла і його знайомий ОСОБА_3 . Даний конфлікт тривав близько 1-ї год., в ході якого він, ОСОБА_3 , і його друзі завдавали безліч ударів потерпілому, штовхали такого, тощо. Через деякий час приїхали працівники поліції, котрі в подальшому затримали їх для з`ясування обставин вищевказаного конфлікту. Вказував на те, що при даному конфлікті був «випивший», оскільки вжив декілька пляшок пива.

У вчиненому щиро розкаюється. Просив суд його суворо не карати. Обіцяє виправитись і в подальшому вести законослухняний спосіб життя. За вчинене вибачився перед потерпілими ОСОБА_7 , і ОСОБА_6 . Частково усунув заподіяну шкоду, повернувши викрадений велосипед.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що 03.11.2019 року, у нічний час доби, він разом з друзями приїхав на АЗС, що за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в приміщенні АЗС вони купляли печиво та стакани. Через декілька хвилин, коли вони ще перебували у приміщенні АЗС, туди також зайшов п`яний ОСОБА_6 , котрий поводив себе зухвало, чіплявся до них. Надалі в приміщенні АЗС між його товаришом ОСОБА_4 , та потерпілим виникла штовханина. В подальшому конфлікт перенісся на територію АЗС. В ході конфлікту його товариш ОСОБА_4 , вдарив потерпілого в область грудей, оскільки останній намагався першим нанести удар такому. Він намагався запобігти конфлікту, а тому взяв потерпілого та штовхнув на землю, при чому завдав один удар по тілі такого. Зазначив, що участі в побитті потерпілого він не брав. Били такого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші. Він лише намагався запобігти даному конфлікту. Зазначив, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 вважає, що вина його підзахисного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України не доведена, прокурором не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 , даного кримінального правопорушення.

Вважає, що дії ОСОБА_3 , не порушували громадський порядок, особливої зухвалості та цинізму в них не проявлялось, роботу АЗС не порушувалась, у зв`язку з чим просив суд перекваліфікувати дії ОСОБА_3 , з частини 2 статті 296 КК України на частину 1 статі 125 КК України, оскільки в його діях вбачається нанесення легких тілесних ушкоджень.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, а також часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_3 , своєї вини у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, їх вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами:

По епізоду крадіжки обвинуваченим ОСОБА_4 велосипеда у потерпілої ОСОБА_7
- заявою потерпілої ОСОБА_12 від 17.05.2018 року, яка просить прийняти міри до ОСОБА_4 , котрий 14.05.2018 року біля 12: 00 год. викрав її велосипед із вокзалу залізничної станції, що у АДРЕСА_1 ;

- витягом з ЄРДР від 17.05.2018 року за №0000281, з якого відомо, що 14.05.2018 року біля 12:00 год. із вокзалу залізничної станції, що у АДРЕСА_1 житель с.Новосільці ОСОБА_13 викрав велосипед, належний ОСОБА_14 , чим спричинив останній матеріальну шкоду;

- даними протоколу огляду місця події від 17.05.2018 року та фотоблицями до вказаного протоколу;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2018 року та фототаблицями до вказаного протоколу;

- висновком експерта від 20.06.2018 року за №9/374, з якого відомо, що ринкова вартість представленого на дослідження велосипеда торгової марки «RESET», моделі «Pathfinder» станом на 17.05.2018 року становить 2006,67 грн.

- поясненнями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що 14.05.2018 року, близько 12:00 год., перебував на вокзалі залізничної станції, що у АДРЕСА_1 та бачив як обвинувачений ОСОБА_4 викрав велосипед потерпілої;

- аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні підтвердив викрадення ОСОБА_4 14.05.2018 року в обідній час із залізничної станції, що у АДРЕСА_1 велосипеда у потерпілої ОСОБА_7 ;

По епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , на території АЗС №2 «Контанго Трейд» ОСОБА_6 :
- витягом із ЄРДР за №0000520, з якого відомо, що в період часу з 01:24 год. до 01:55 год. 03.11.2019 року, на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із хуліганських спонукань, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізуючи свій злочинний намір на грубе порушення громадського порядку, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільства, під час виникнення суперечки із ОСОБА_6 , в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, безпричинно побили останнього, а саме: протягом тривалого часу умисно наносили ОСОБА_6 удари руками та ногами по голові, тулубу та інших ділянках тіла, штовхали його, кидали на землю, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на голові, двох синців на голові, синця на обличчі, садна на обличчі, рани та крововиливу на верхній губі, синця па лівій руці та двох саден на спині, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження;

- даними протоколу огляду записів із камер відео спостереження від 04.11.2019 року, з якого відомо, що предметом огляду є флеш накопичувач, на якому збережено п`ять файлів із відеозаписами із камер відеоспостереження, які встановлено на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, за період часу з 00:00 год. до 03: 00 год. 03.11.2019 року, де зафіксовано обставини конфліктів, які мали місце між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ОСОБА_17 та ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №123/2019 від 04.11.2019 року, з якого відомо, що у громадянина ОСОБА_6 , 1986р.н., під час огляду виявлено три садна на голові, два синці на голові, синець на обличчі, одне садно на обличчі, рана та крововилив на верхній губі, синець на лівій руці, два садна на спині, які могли утворитись 03.11.2019 року від конфлікту із тупими предметами, якими могли бути кулаки та/або ноги у взутті, кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження. На тілі ОСОБА_6 , виявлено не менше 11-ть місць прикладання тупих предметів. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає;

- відео з флеш носія із записами з камер відеоспостереження, які встановлені на АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205д, Яворівського району Львівської області, за період часу з 00:00 год. по 03:00 год. 03.11.2019 року, переглянутими в судовому засіданні, з якого вбачається наступне:

- камери: 4, 9 та 10, час о 01:14 год. 03.11.2019 року, ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на автомобілі останнього, приїхали на АЗС. На вулиці останні зустрілись із ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , також були присутні ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ;

- час 01:24 год. конфлікт почався із того, що ОСОБА_28 наплював ОСОБА_29 під ноги, а далі штовхнув його рукою. Останній в свою чергу відступився до заду. Після цього ОСОБА_13 наніс ОСОБА_29 , один удар ногою в область грудей. У конфлікт втрутився ОСОБА_30 та розборонив останніх;

- час 01:27 год., (камери 4, 9 та 10) між ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , виникла словесна суперечка. В ході вказаної суперечки ОСОБА_30 , кілька разів вдарив руками ОСОБА_31 по обличчю. У відповідь останній наніс ОСОБА_32 , удар ногою по животі та між останніми почався конфлікт. Коли ОСОБА_33 хотів заступитись за ОСОБА_31 , то ОСОБА_13 почав наносити йому удари руками. В подальшому ОСОБА_28 , вхопив його та потягнув в сторону. Після цього ОСОБА_28 та ОСОБА_13 силою повалили ОСОБА_6 на землю та почали наносити удари руками та ногами по різних ділянках тіла. ОСОБА_34 та ОСОБА_35 намагалися забрати їх, однак ОСОБА_13 щоразу відганяв їх та продовжував наносити ОСОБА_29 удари. Надалі ОСОБА_13 та ОСОБА_28 припинили бити ОСОБА_6 та пішли за будівлю АЗС, де ОСОБА_30 конфліктував із ОСОБА_36 .

ОСОБА_6 , підійшов до останніх, і знову продовжується конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_6 , штовхнули та він впав через дерев`яні перила. В подальшому останній вхопив дерев`яний брусок та побіг за ОСОБА_22 . Вже за будівлею АЗС ОСОБА_28 та ОСОБА_13 знову почали бити ОСОБА_6 , а далі повалили останнього на землю, ОСОБА_28 сів зверху на ОСОБА_6 та останні почали наносили удари руками та ногами по різних ділянках тіла.

- період часу з 01:46 год., до 01:51 год. (камери 4, 9 та 10), біля автомобіля ОСОБА_37 , під час розмови із ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , останній наніс один удар коліном у груди та кілька ударів руками по обличчі ОСОБА_6

- час 01:52 год. (камери 4, 9 та 10), ОСОБА_6 , зайшов у мазанин на АЗС, ОСОБА_28 силою виштовхує його на вулицю та знову продовжується конфліктувати. До нього приєднався ОСОБА_13 . Вони почали наносити удари руками та ногами по різних ділянках тіла, а далі силою повалили ОСОБА_6 , та ОСОБА_13 , наносить удари ногами по різних ділянках тіла.

Згодом ОСОБА_28 відійшов та ОСОБА_13 наносив удари вже сам. Він наносив удари руками та ногами та не зважав, куди саме їх наносить. Також ОСОБА_13 наніс удар пляшкою по голові, яку утримував правою рукою.

У даний конфлікт втрутився ОСОБА_30 , який підбіг та наніс ОСОБА_6 один удар ногою в район паху та лівого стегна. Коли ОСОБА_6 від отриманого удару впав, то ОСОБА_13 знову почав наносити удари руками та ногами по голові та інших ділянках тіла.

Далі ОСОБА_6 підвівся на ноги та ОСОБА_30 знову підбіг та повалив його на землю, а також впав разом зі ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_13 наніс ОСОБА_6 кілька ударів ногами по голові та кілька ударів руками по тулубу. Далі ОСОБА_30 почав відганяти від ОСОБА_6 ОСОБА_38 та ОСОБА_4

- поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що 03.11.2019р., він з друзями приїхав, в пізній час, на АЗС «Контанго Трейд», випити кави. На території даної АЗС також перебувала група молодих осіб, яких він знав візуального, оскільки вони мешканці м.Судова Вишня. В подальшому між ними зав`язався конфлікт, який переріс в бійку, під час якої він отримав численні побої від різних осіб, однак тривалий час, а саме: біля 1-ї години конфлікт тривав між ним та обвинуваченими, які і завдали йому тілесні ушкодження. Зазначив, що під час конфлікту, обвинуваченим робив зауваженні і працівник АЗС, який просив їх вийти з приміщення магазину, щоб вони не завдали матеріальної шкоди АЗС. Біля 02:00год,, за ним приїхала його дружина, яка і забрала його із заправки і дякуючи їй конфлікт був закінчений.

- поясненнями свідка ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні показала, що 03.11.2019 року, у нічний час (близько 02:00 год.) доби приїхала на АЗС за своїм чоловіком потерпілим ОСОБА_6 . Перебуваючи на АЗС «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, побачила як група молодиків наносить удари в різні ділянки тіла її чоловіка. В подальшому вона викликала поліцію. Зазначила, що деяких осіб, які здійснювали побиття її чоловіка вона знала особисто. Вказувала на те, що до даного інциденту чоловік тілесних ушкоджень не мав;

- поясненнями свідка ОСОБА_40 , який в судовому засіданні показав, що 03.11.2019 року, у нічний час його розбудила дружина та повідомила, що телефонувала дочка, яка була схвильована та розповіла, що на АЗС, що неподалік готелю «Міраж» група чоловіків побили її чоловіка. Надалі він поїхав на вказану АЗС. Приїхавши туди, побачив працівників поліції, дочку, зятя, а також групу молодиків. На його питання доньці, що сталось, така його повідомила, що її чоловіка побили особи, котрі вже затримані працівниками поліції та перебувають у службовій машині поліцейських. Вказував, що його зять мав тілесні ушкодження по всьому тілу;

- поясненнями свідка ОСОБА_41 , який в судовому засіданні показав, що 03.11.2019 року близько опівночі він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_19 , поїхали на АЗС, що неподалік готелю «Міраж», щоб попити каву. У приміщенні АЗС перебувала група молодиків, котрі почали до них чіплятись. В подальшому виникла суперечка, що продовжилась бійкою на території АЗС. За нього заступився ОСОБА_6 , оскільки його хотіли побити група невідомих молодиків. Він відійшов в сторону, і його забрав племінник в машину. Зазначив, що самих обставин побиття потерпілого він не бачив. Через декілька днів зустрівся з ОСОБА_6 , і той йому розповів, що його побили ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на території АЗС №2 «Контанго Трейд».

- поясненнями свідка ОСОБА_42 , який у судовому засіданні показав, що працює оператором на АЗС «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області. Зазначив, що 03.11.2019 року був на зміні. В нічний час у приміщення АЗС зайшла компанія з потерпілим. Через декілька хвилин підійшли обвинувачені з компанією. В подальшому між вказаними особами виникла суперечка, яка переросла у конфлікт, котрий мав місце на території АЗС, оскільки він попросив вказаних осіб вийти з приміщення АЗС. В подальшому він закрив приміщення АЗС (приблизно на 40 хв.), оскільки побоювався, щоб вказані особи, котрі «бились» на вулиці між собою не зайшли в приміщення, і не пошкодили як таке, так і речі, котрі в ньому є. Після закінчення бійки він відкрив приміщення АЗС, в яке зайшов потерпілий, котрий хотів вмитись, оскільки весь був у крові. Зазначив, що коли приміщення було закрите, то в таке неодноразово намагались потрапити клієнти, оскільки хотіли заправити автомобіль;

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч.1 ст.1 КК України).

Завданням кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При розгляді вказаного об`єднаного кримінального провадження, судом всім учасникам провадження було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були допитані всі заявлені свідки та вирішені заявлені клопотання.

Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано.

Часткове заперечення своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та дослідженні доказів.

Судом встановлено, що всі докази, які були досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Суд вважає за необхідним зазначити, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

В силу вимог ст.ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо позиції сторони захисту в особі захисника ОСОБА_8 , щодо невірної кваліфікації дій його підзахисного ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України, то суд вважає, що дана позиція є хибною і голослівною, оскільки базується виключно на суб`єктивному ставленні адвоката до даних обставин справи і таким, не надано суду жодного доказу, який би спростував висунуте ОСОБА_3 , обвинувачення, а тому клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_3 , на ч.1 ст.125 КК України задоволенню не підлягає.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на охоронювані законом цінності: честь, гідність, здоров`я, безпеку громадян, їх спокійний відпочинок та безперешкодну працю, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства.

Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» дії, що супроводжувалися, крім іншого, завданням побоїв чи заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, як хуліганство кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень.

Відповідно до відеозапису, дослідженого судом, на відео зображено приміщення, а також територію АЗС, що у АДРЕСА_3 . На відео видно, як ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та інші особи будучи у приміщенні АЗС чіплялись до ОСОБА_6 , провокувавши такого до бійки. З відеозапису видно, що події відбувалися спочатку у приміщенні АЗС, а пізніше вже на території АЗС, після нанесення ударів обвинуваченими потерпілому ОСОБА_6 робота АЗС була припинена (оператор закрив приміщення АЗС з метою уникнення пошкодження майна на 40 хв.). Подорожуючі особи, котрі заїжджали на АЗС з метою заправки своїх авто, а також купівлі продуктів харчування, тощо, у магазині АЗС, намагались зайти у середину приміщення АЗС, однак було зачинено, як наслідок, з приводу хуліганських дій обвинувачених, а також їх друзів.

Таким чином громадський порядок було порушено обвинуваченими ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , які з мотивів явної неповаги до інших людей, в тому числі відвідувачів АЗС, а також подорожуючих, котрі туди заїжджали, з особливою зухвалістю почали наносити удари ОСОБА_6 , продовжуючи свої дії навіть після того, як потерпілий впав на землю.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_8 на відсутність в діях ОСОБА_3 складу хуліганства, спростовується дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами, оцінюючі які в сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно в період часу з 01:24 год. до 01:55 год. 03.11.2019 року, на території АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, ОСОБА_3 , разом із ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із хуліганських спонукань, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізуючи свій злочинний намір на грубе порушення громадського порядку, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільства, під час виникнення суперечки із ОСОБА_6 , в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, безпричинно побили останнього, а саме протягом тривалого часу умисно наносили ОСОБА_6 удари руками та ногами по голові, тулубу та інших ділянках тіла, штовхали його, кидали на землю, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження.

Суд вважає позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який наполягав на тому, що він не вчиняв хуліганських дій, громадський порядок грубо не порушував, такою, що направлена на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, однак, досліджені судом в сукупності докази свідчать про вчинення ОСОБА_3 саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Також суд знаходить і доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, та вважає, що дії такого вірно юридично кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також за ч.2 ст.296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01.02.2018 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначив поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України) визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про осіб винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема характеру вчинених дій, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.67 КК України, - є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 суд керується тим, що його поведінка в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Судом також враховується характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю та сестрою і дідусем, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, його (обвинуваченого) стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; його матеріальний стан - офіційно не працевлаштований; його роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України, - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне і беззастережне визнання вини.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.67 КК України, - є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Судом також враховується характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, що обвинувачений ОСОБА_4 судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю та сестрою і братом, позитивно характеризується за місцем проживання, його (обвинуваченого) стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; його матеріальний стан - офіційно не працевлаштований; усунув заподіяну шкоди потерпілій ОСОБА_7 , його роль у скоєних кримінальних правопорушеннях та поведінку до і після вчинення таких.

На підставі викладеного обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі та за ч.2 ст.296 КК України також у виді обмеження волі, в межах санкцій зазначених статей КК України.

Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначивши покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, а також враховуючи думку прокурора, і думки потерпілих по справі, які просять призначити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 покарання не пов`язане з реальним обмеження волі, а також враховуючи послідуючу поведінку обвинуваченого, який після вчинення кримінальних правопорушень щиро розкаявся, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування покарання у виді обмеження волі і суд на підставі ст.75 КК України вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає що зазначене покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та таким що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, розміру завданої шкоди та особі обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Оскільки після постановлення вироку Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2019 р. встановлено, що засуджений ОСОБА_4 , винен у вчинені даних кримінальних правопорушень, котрі вчинено таким до постановлення попереднього вироку, то гіпотетично при призначенні покарання суд мав би застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, однак беручи до уваги, що ОСОБА_4 , повністю відбув покарання за попереднім вироком, тому суд не вбачає необхідності застосування вимог положення ч.4 ст.70 КК України.

Подібні правовідносини були предметом розгляду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду (справа № 372/417/19; провадження №51- 1020 км 20).

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов по об`єднаному кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до вимог ст.ст.124, 126 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (по епізоду крадіжки велосипеда) в користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України та призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, не обирати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 КК України та частиною 2 статті 296 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.2 ст.296 КК України - 3 (три) роки обмеження волі.

Згідно із вимогами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.296 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання 3 (три) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.165 КВК рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду у об`єднаному кримінальному провадженні не пред`явлено.

Речовий доказ: велосипед марки «RESET», моделі «Pathfinder», належний ОСОБА_7 , котрий такій було повернуто на відповідне зберігання,- вважати такій повернутим.
Речовий доказ: флеш накопичувач «Kingston» DT 101 G2 16 GB із файлами відеозаписів із камер відеоспостереження, які встановлені на АЗС №2 «Контанго Трейд», що в м.Судова Вишня, вул.Загороди, 205/д, Яворівського району Львівської області, за період часу з 00:00 год. до 03:00 год. 03.11.2019 року, - залишити при матеріалах об`єднаного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення товарознавчої експертизи №9/374 від 22.06.2018 року на суму 1144 (однієї тисячі сто сорок чотири) гривні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 22.06.2021 року.
Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя ОСОБА_1