Провадження 1-в/193/78/21
У Х В А Л А
іменем України

02 квітня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
16.02.2021 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі він належні висновки зробив.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказав, що останній не довів свого виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
ОСОБА_5 по даній справі засуджений 10.11.2016 за вироком Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст.307 ч.2, 311 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Зараховано у строк відбування покарання строк утримання під вартою з 10.02.2016 по 25.07.2017, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
З викладеного вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення тяжкого злочину.
Початок строку відбування покарання: 10.02.2016 кінець строку: 26.08.2022.
Станом на 02.04.2021 засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (5 років і 04 місці).
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2020 у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 12.02.2017. Під час утримання в ДУ «Дніпропетровській установі виконання покарань (№ 4)», характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 17.08.2017 міру кримінального покарання відбуває у Софіївській ВК-45. За час відбування покарання 4 рази отримував заохочення, з яких три за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, що застосовувалися до нього ще у 2018 та 2019 роках. Допускав порушення вимог режиму утримання, через що до нього 5 разів застосовувалися стягнення, останнє з яких 01.09.2020, яке було знято заохоченням засудженого від 22.12.2020, але не внаслідок його зразкової поведінки та ставлення до праці, а з нагоди святкування Різдвяних та Новорічних свят.
За час відбування покарання характеризується посередньо: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи лише під контролем адміністрації, за станом здоров`я є працездатним, залучений до роботи в господарчій обслузі. Не завжди дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується, не завжди дбайливо ставиться до майна та предметів. Роботи з самообслуговування та благоустрою місць позбавлення волі виконує лише під контролем з боку працівників установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий з метою отримання поблажливості. Заходи виховного впливу відвідує не регулярно, брати участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бажає.
Досліджуючи матеріали особової справи засудженого, встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:
1)22.05.2006 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 20.05.2010 на невідбутий строк 2 роки, 5 місяців і 7 днів;
2)11.07.2011 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 09.08.2014 за відбуттям строку покарання.
Як видно з наведених судимостей до засудженого ОСОБА_5 одного разу вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак останній належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і в подальшому неодноразово вчиняв умисні тяжкі злочини, за які був засуджений.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_5 і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1