Справа №463/2359/20
Провадження №1-кс/463/166/21
У Х В А Л А

10 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 02.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим проводилося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні по факту службового підроблення, вчиненого, на думку заявника, суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 . Вважає, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування, а провадження закрито безпідставно. Так, слідчий не витребував матеріали кримінального провадження, в якому вчинене службове підроблення, не дослідив підроблені документи, не провів «перехресного допиту та очної ставки». Тому просить скасувати постанову, яка не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з наведених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Попередньо, скерував до суду матеріали кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018, в межах якого прийнято оскаржувану постанову та заперечив проти задоволення скарги з мотивів наведених в цій постанові. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.06.2018 за заявою ОСОБА_3 від 28.05.2018 внесено до ЄРДР інформацію про злочин передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до мотивів заяви ОСОБА_3 від 28.05.2018 про вчинення кримінального правопорушення, в провадженні судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, в межах якого суддею було підроблено докази про отримання ОСОБА_3 повісток в судові засідання, які він не отримував. Внаслідок неправомірних дій відносно нього незаконно постановлено ухвалу про привід.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося слідчими СВ прокуратури Львівської області. Постанови слідчого від 28.08.2018, від 29.12.2018, від 29.08.2019, якими було закрито кримінальне провадження, скасовані ухвалами слідчих суддів від 16.10.2018, 04.07.2019, 18.12.2019 відповідно.

Постановою прокурора від 05.02.2020 визначено підслідність кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові.

Оскаржуваною постановою від 02.03.2020 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 02.03.2020 та матеріалів кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідчим проаналізовано показання потерпілого ОСОБА_3 , який повідомив, що він не отримував судові виклики у судові засідання, в матеріалах справи відсутні докази про отримання ним судових повісток. Тому вважає, що саме суддя підробила докази про ніби-то отримання ним судових повісток з метою застосування приводу.

Також, було допитано як свідка суддю ОСОБА_5 , яка показала, що у неї на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0001361 від 19.04.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Обвинувачений не з`являвся в судові засідання, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з його неявкою в судові засідання постановлялися ухвали про привід. Після надходження рапортів працівників поліції про неможливість доставки обвинуваченого приводом, ухвалою суду від 11.06.2018 ОСОБА_3 оголошений в розшук.

Окрім цього, слідчим встановлено, що Другим СВ СУ ТУ ДБР здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 23.01.2019 за заявою ОСОБА_3 від 24.06.2018 щодо незаконного винесення ухвал суддею ОСОБА_5 про його привід та розшук. Постановою слідчого кримінальне провадження закрито, а ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.04.2019, яка залишена без змін ухвалою апеляційної інстанції від 07.05.2019, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на вказану постанову слідчого.

Виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено в діях судді ознак злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про що наведено в мотивах постанови.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів. Тому аргументи скаржника про протилежне є голослівними.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення.

Що ж стосується скасувань в минулому постанов про закриття кримінального провадження з мотивів не проведення слідчим тимчасового доступу до речей та документів, а саме до матеріалів кримінального провадження, то слідчий суддя звертає увагу на таке.

Найперше слід зазначити, що слідчий суддя не вважає себе пов`язаним мотивами ухвал слідчих суддів, а при вирішенні питання про не проведення тимчасового доступу як підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя враховуватиме характер і контекст цього кримінального провадження, особу заявника по такому провадженні та власне, доказову базу, яка стала підставою для початку досудового розслідування.

Так, одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Тимчасовий доступ до речей і документів, згідно з п. 5 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Повертаючись до обставин даної справи слід зазначити, що за обставинами кримінального провадження, на думку скаржника підробка документів має місце у кримінальній справі № 462/6388/16-к, вказана кримінальна справа перебуває на розгляді в Залізничному районному суді м. Львова, у вказаній справі скаржник мав статус обвинуваченого, і, як вбачається, він вважав, що головуючий у справі здійснив службове підроблення документів розписок про отримання обвинуваченим судових повісток про розгляд справи № 462/6388/16-к.

Окрім як тверджень скаржника, який одночасно є обвинуваченим, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких інших доказів про вчинення кримінального правопорушення суддею Залізничного районного суду м. Львова, і зокрема, про вчинення службового підроблення, тоді як загальновідомо, що повідомлення про вручення поштового відправлення, які підтверджують отримання судових повісток і які скаржник вважає підробленими, спочатку перебувають в поштовому відділенні, а потім передаються до суду, де доступ до них мають й інші працівники, а відтак, якщо припустити, що такі дійсно підроблені, то немає доказів про те, що вказане підроблення вчинила безпосередньо суддя.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Іншими словами, надання тимчасового доступу до справи та витребування у судді документів з оригіналами підпису для проведення почеркознавчої експертизи може мати ознаки втручання в діяльність судді.

В такому випадку, необхідність надання тимчасового доступу існує лише тоді, коли заява про вчинення ймовірного злочину ґрунтується на доказах, які не є абсолютно неймовірними.

Вказане узгоджується з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, за змістом якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Тому, слідчий суддя вважає, що за відсутності доказів, які були б переконливими і які не є абсолютно неймовірними, не проведення такого заходу як тимчасовий доступ до речей і документів не призвело до неповноти досудового розслідування, а відтак, не свідчить про незаконність оскаржуваної постанови.

Якби слідчий суддя вважав інакше, то він би створив абсурдний прецедент, де за однією лише заявою учасника справи така справа могла б стати предметом перевірки правоохоронних органів, що очевидно, завдало б шкоди правосуддю.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях судді ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 02 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000120 від 25.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16.02.2021 року о 12.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1