Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/516/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000105 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, працюючого механізатором ТОВ «Агрофірма імені Яновського», маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на період апеляційного оскарження залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з 10 червня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 23 033,22 грн. за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині за таких обставин.
Так, 07 червня 2020 року, близько 20:00 години, обвинувачений ОСОБА_8 , перебував на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 разом з матір`ю своєї співмешканки ОСОБА_9 , між ними на побутовому ґрунті виник конфлікт. Почувши словесну перепалку ОСОБА_10 , вийшла з подвір`я згаданого домоволодіння, підійшла до своєї матері ОСОБА_9 та співмешканця ОСОБА_8 , та втрутившись в конфлікт, почала робити зауваження й вимагати припинення ганебної поведінки. В цей час в ОСОБА_8 виник умисел на умисне вбивство своєї співмешканки ОСОБА_10 .
Після чого ОСОБА_8 , забіг до приміщення господарського призначення, розташованого на території вказаного домоволодіння, де взяв косу сільськогосподарського призначення. Потім повернувся з косою в руках до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які побачивши косу почали тікати, вибігши при цьому за межі домоволодіння. ОСОБА_8 почав наздоганяти ОСОБА_9 тримаючи в руках косу. ОСОБА_9 , рятуючись, кличучи на допомогу рухалася по АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 усвідомлюючи свою значну фізичну перевагу та відсутність можливості ОСОБА_10 , чинити опір, наблизившись до останньої зі спини, навідліг гострим лезом коси наніс один удар в область правого плеча ОСОБА_10 , чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 605 від 06.07.2020 тілесні ушкодження у вигляді ран зовнішньої і внутрішньої поверхні плеча, рани грудної клітки справа, які продовжуються в раневий канал проникаючий у грудну порожнину з ушкодженням правої легені, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 впала на землю та з її рота пішла кров. В подальшому ОСОБА_8 не вжив заходів для надання невідкладної медичної допомоги, виклику медичного персоналу, залишив ОСОБА_10 помирати на вулиці, з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-ріжучого поранення правого плеча, проникаючого поранення грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, які привели до крововтрати.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, призначити йому покарання у виді позбавленням волі на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки поклавши на засуджену обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 05.02.2021 року ним було заявлено клопотання в якому просив призначити судову психологічну експертизу, проведення якої просив доручити Черкаському науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Вказав, що потерпіла ОСОБА_9 неодноразово не впускала до будинку ОСОБА_8 , часто з ним сварилася, що знайшло підтвердження під час допиту потерпілої в судовому засіданні. Ухвалою від 05.02.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання з підстав того, що у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування проведено судову психіатричну експертизу № 255 від 23.06.2020 року, висновки якої надані суду стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження. Згідно п. 23 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Не проведення психологічної експертизи та не отримання відповіді на питання - чи перебувала підекспертна особа ОСОБА_8 на момент вчинення протиправних дій в емоційному стані (і в якому саме (сильний страх, гнів, ейфорія тощо), що суттєво вплинув на її свідомість і поведінку становить неможливим правильно кваліфікувати дії його підзахисного. Крім того зазначив, що ОСОБА_8 здійснив вбивство через необережність, тобто взявши сільськогосподарську косу, усвідомлюючи суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння один раз наніс удар ОСОБА_10 ніяк ні в життєве важливий орган, а у плече, не міг передбачити у зв`язку з самопевністю та недбалого ставлення, що лезо коси пройде аж до легені та призведе до смерті. Згідно санкції ч.1 ст. 119 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, є нетяжким злочином у відповідності до ч.4 ст. 12 КК України, яка прописує, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність) за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більш - десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Під час ухвалення вироку суд допустив неповноту судового розгляду, неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність ч.1 ст. 115 КК України, чим звів нанівець вимоги ст. 2 КПК України, яка прописує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, вказав що 07.06.2020 зранку прокинувся та пішов на город, щоб сапати та уникнути сварки з співмешканкою та її матір`ю, оскільки напередодні була сварка. Прийшов до подвір`я близько 12:00 год. дня. В дворі його співмешканка та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої, поминали батька співмешканки, оскільки було 40 днів по його смерті. Запросили і його, він випив з ними і пішов спати. Прокинувшись вийшов на подвір`я, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжували там сидіти, він зауважив щоб вони приготували їжу та навели лад у будинку, а сам пішов на горище. Коли спустився з горища жінки були дуже п`яні, їжа не приготовлена, виник конфлікт. Вимагав віддати гроші, які лише декілька днів тому заробив та віддав співмешканці, на що та повідомила, що грошей немає, це його обурило, оскільки хотів щоб вона була гарною господинею та вміла розпоряджатися заробленими ним грошима.

В ході сварки схопив косу, але як він це зробив і що було далі не пам`ятає. Прийшов до тями ввечері коли сидів за будинком в сусіда і чув поліцію, але боявся вийти. Було відчуття, що щось зробив непоправне, але не міг згадати, що саме і не міг пояснити як. Вранці наступного дня прийшов до сусіда ОСОБА_11 , запитав у нього, що сталося, він повідомив, що ОСОБА_10 померла та перебуває у морзі. Взяв телефон у сусіда і зателефонував до поліції, під час розмови в скоєному зізнався.

Незважаючи на часткове визнання вини у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що обвинувачений ОСОБА_8 приходиться співмешканцем її покійної доньки ОСОБА_10 . Про обставини події повідомила, що 07.06.2020 була неділя - вихідний день, вона перебувала вдома разом з донькою ОСОБА_12 та її сином ОСОБА_13 . Після обіду до неї в гості прийшла молодша донька разом з маленьким онуком, вони всі разом спілкувалися. Старший онук ОСОБА_13 грався на вулиці.

В 19:00 год. прийшов ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, він перезувся в резинові чоботи та намагався жартувати. Приблизно в 19:30 вона пішла провести молодшу доньку, після чого повернулася та зайшла до будинку де відпочивала. Потім через відчинене вікно почула крик ОСОБА_8 , він чимось гримів на кухні та виражався нецензурною лайкою. Її донька ОСОБА_14 в цей час теж перебувала в будинку в своїй кімнаті. Потім вона вийшла з будинку та помітила, що ОСОБА_8 сидить на лавочці за межами подвір`я, біля нього стояла каструля з борщем. Зробила йому зауваження щоб зайшов до будинку і не ганьбив їх, після чого забрала каструлю з борщем та хотіла її занести. ОСОБА_8 в цей час штовхнув її, вона впала і каструля випала з її рук. Ці крики почула донька ОСОБА_14 , вийшовши з будинку почала робити зауваження ОСОБА_8 . Той відштовхнув її, і побіг до підсобного приміщення з криками: «Зараз ви в мене отримаєте!!». Вона, ОСОБА_9 сказала доньці ОСОБА_15 , щоб та кликала сина ОСОБА_13 і їм слід піти з дому, так як ОСОБА_8 завжди коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння дуже агресивний. ОСОБА_8 в цей час побіг до підсобного приміщенні, яке було прибудоване до будинку на даху якого зберігалася коса. Потім вона, ОСОБА_9 , помітила, що ОСОБА_8 біжить на них, тримаючи в руках косу. Вони разом з донькою ОСОБА_12 почали тікати, пробігши декілька метрів по АДРЕСА_1 , та вона , ОСОБА_9 , помітила сусіда ОСОБА_16 , та крикнула йому щоб він викликав поліцію. Після чого повернулася назад і побачила, що ОСОБА_8 замахнувся косою на її доньку ОСОБА_17 після чого остання впала, а з рота в неї потекла кров. Вона підбігла до доньки, ОСОБА_8 , відскочив, потім сусіди викликали швидку. ОСОБА_8 зник, де він був в цей час вона не знає, а поліція через кілька годин повідомила їй, що її донька померла. Наступного ранку поліція приїхала разом з ОСОБА_8 він показав їм місце де сховав косу. Крім того, повідомила, що ОСОБА_8 проживав з її донькою ОСОБА_10 , десять років. З 2010 року вони проживали у її будинку. Вона приписала їх за власною адресою. ОСОБА_8 , коли випивав алкоголь ставав дуже агресивним, хапався за ножі, декілька разів навіть різав і її і доньку ОСОБА_17 . Він міг йти в запій на декілька днів, в цей час вони переховувалися по сусідах та знайомих. Коса, якою ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження, була сільськогосподарською, та використовувалася ним в господарстві. На момент вчинення злочину коса зберігалася на даху підсобного приміщення. Зазначила, що її донька ОСОБА_14 під час сварок з співмешканцем не застосовувала фізичну силу, ОСОБА_8 не звертався до поліції з цього питання;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , в присутності законного представника ОСОБА_19 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ввечері 07.06.2020 о 20:05 год. було свято Трійці, він перебував у бабусі по АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знає, грався з їх сином ОСОБА_20 . Того вечора було досить жарко, він грався на телефоні на вулиці, бачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , сварилися біля лавочки їхнього дому. ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_9 , каструля з борщем розлилася. Потім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , почали бігти по вулиці, а за ними гнався ОСОБА_8 . Двома руками він тримав косу, яка використовувалася для косіння трави, однією за руків`я, а іншою за кісся коси, коли він біг, виражався нецензурною лайкою, звинувачував ОСОБА_10 , що та пересолила борщ. Підбігши до ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вдарив її навідліг гострим лезом коси у плече, в цей час її передпліччя було тісно притиснуте до тулуба, вона не відмахувалася від обвинуваченого та не вчиняла рухів руками, потім витягнув косу із руки ОСОБА_10 , і пішов у двір. ОСОБА_10 впала у неї пішла кров з під грудей і рота, його сестра викликала швидку;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що подія відбувалася після свята Трійця 08.06.2020 до нього прийшов ОСОБА_8 , був одягнений у куфайку та чоботи він повідомив йому, що спав біля ставка. Про вбивство йому вже було відомо від сусідів, дану інформацію повідомив і ОСОБА_8 .. Поліція приїхала до його домоволодіння звідки забрала обвинуваченого. Щодо спільного життя з ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_8 проживав з нею у цивільному шлюбі вже значний час. Обвинувачений любив ОСОБА_10 , турбувався про сім`ю, хвилювався за сина, іноді вживав спиртні напої, але не пиячив, працював та приносив кошти в сім`ю, неодноразово йому жалівся, що співмешканка йому зраджує, взимку виганяла його на вулицю;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 , знайомий, але жодних відносин немає. Він проживає з ОСОБА_9 по сусідству, а ОСОБА_8 є її зятем. Померлу ОСОБА_10 , знав з дитинства. 07.06.2020 в вечірній час бачив та частково чув сварку обвинуваченого та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , бачив, що ОСОБА_9 , відмахувалася від ОСОБА_8 ополоником. Після чого, ОСОБА_8 взяв косу. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почали тікати від нього він йшов за ними та кричав щоб віддали його гроші. ОСОБА_8 замахнувся і ОСОБА_10 упала, свідок вирішив, що вона просто лежить під деревом, крові він не бачив. ОСОБА_8 забіг в подвір`я. Потім, вже викликали швидку, яка їхала 40 хвилин. Щодо характеристики ОСОБА_8 загалом він працьовитий хлопець, іноді випивав.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- телефонним повідомленням до чергової частини Компаніївського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, що надійшло від чергового фельдшера Компаніївської ЦРЛ, стало відомо про те, що до лікарні доставили жінку з ножовим пораненням, жінка померла (т.1 а.с.203) повідомлення внесено за ч.1 ст.115 КК України. Дані до реєстру внесено 08.06.2020 в 00:47год.(т.1 а.с.201);

- протоколом огляду місця події від 07.06.2020 згідно якого огляд почато о 21:40 год. закінчено о 23:50 год., з фото таблицями де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення за адресою частина АДРЕСА_1 у північному напрямку (т.1 а.с.204-209);

- постановою про визнання речовими доказами в ході проведення вищезазначеного огляду місця події до матеріалів кримінального провадження долучено вилученні докази: зразки ґрунту, контрольні змиви, недопалок від цигарки, тощо (Т.1 а.с.214-215);

- протоколом обшуку домоволодіння від 08.06.2020, проведеного в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 з якого вбачається, що в ході обшуку виявлено та вилучено одяг зі слідами бурого кольору та косу сільськогосподарського призначення (т. 1 а.с.217-221);

- постановою про визнання речовими доказами в ході проведення вищезазначеного огляду місця події згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучено вилученні докази: одяг зі слідами бурого кольору та косу сільськогосподарського призначення (Т.1 а.с.222);

- ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2020 згідно якої на виявлене та вилучено майно накладено арешт до прийняття рішення по кримінальному провадженні (т.1 а.с.223-231);

- протоколом огляду місця події від 07.06.2020 о 23.25 год. з фототаблицями підтверджується місце знаходження трупа ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході огляду виявлено сліди крові по всьому тулубу, із ротової порожнини та носа маються виділення у вигляді піни та крові, в області правого плеча на боковій поверхні мається рана сквозна, в ділянці пахви (внутрішня частина плечового згину) мається рана 2/1,5см (т.1 а.с.232-239);

- лікарським свідоцтвом про смерть №665 від 08.06.2020 згідно якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 по дорозі до Компаніївської центральної районної лікарні, причина смерті проникаюча колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені (а.с.250);

- висновком експерта №605 від 08.06.2020, яким підтверджується, що при судово-медичному дослідженні ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран зовнішньої і внутрішньої поверхні плеча, рани грудної клітки справа, які продовжуються в раневий канал проникаючий у грудну порожнину з ушкодженням правої легені. Дані тілесні ушкодження утворились від одноразової дії гострого предмету, що має колючо-ріжучі властивості, про що свідчить форма ран, наявність раневого каналу, переважання глибини ран над їх довжиною, рівні краї, без осаднень, гострі і тупі кінці ран. Наявні тілесні ушкодження привели до розвитку небезпечних для життя явищ в момент заподіяння і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень « п.2.1.3.й.затверджених Наказом МОЗ України від 17.1.95 року №6.». Дані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку із смертю. Синець верхньої повіки лівого ока, крововилив в м`які тканини голови. Ці тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого не відобразились в ушкодженнях. Наявні тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень « п.2.3.2.6 і 2.3.5. затверджених Наказом МОЗ України від 17.1.95 року №6 (т.2 а.с.3-10);

- висновком експерта № 788 від 08.06.2020 згідно якого при дослідженні легенів ОСОБА_10 , встановлено наявність крововиливів (т.2 а.с.11);

- висновком експерта № 1935 від 08.06.2020 згідно якого встановлено, що в крові трупа ОСОБА_10 , виявлений етиловий спирт в кількості 5,04 г/дм (а.с.12);

- висновком експерта № 391 від 11.06.2020 та № 394 від 11.06.2020 згідно якого визначено належність групи крові ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (т.2 а.с.18-23);

- висновком експерта № 113 від 15.06.2020 згідно якого проведено судово-медичну експертизу трьох ділянок шкіри трупа ОСОБА_10 та коси, з якого вбачається, що можливість спричинення ран завданих ОСОБА_10 , не виключається. (Т.2 а.с.26-33);

- висновком експерта №605/2 від 19.06.2020 згідно якого по судово-медичній експертизі по факту смерті ОСОБА_10 , 1983 року народження, встановлено, що механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_10 , а саме рана зовнішньої і внутрішньої поверхні плеча, рана грудної клітки справи, яка продовжується в раневий канал проникаючий у грудну порожнину з ушкодженням правої легені, відповідають механізму на який вказує свідок ОСОБА_18 , в ході слідчого експерименту від 17.06.2020;

- висновками експерта № 116 від 27.08.2020, № 115 від 28.08.2020 згідно яких при проведенні імунологічного дослідження плям крові на гумових сандалях, домашньому одязі халатові, шкарпетках, які виявлено та вилучено в ході огляду місця злочину встановлено, що кров виявлена на вказаних предметах одягу та взуття може походити від потерпілої ОСОБА_10 (т.2а.с.45-50);

- протоколом огляду предметів від 28.08.2020 вилучених під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (т.2 а.с.70-77);

- постановою про визнання потерпілими від 08.06.2020 потерпілою за справою визнано матір ОСОБА_10 - ОСОБА_9 .(т.2 а.с.83-84);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.06.2020 за участі потерпілої ОСОБА_9 , за адресою її домоволодіння АДРЕСА_1 , де остання відтворила події, які відбулися 07.06.2020 за участі ОСОБА_8 її та ОСОБА_10 (т.2 а.с.86-90);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2020 за участю малолітнього свідка ОСОБА_18 , де останній відтворив події кримінального правопорушення 07.06.2020 (т.2, а.с.96-105);

- протоколом огляду предмету від 17.07.2020, файлу типу МР3 при відтворенні якого чути діалог ОСОБА_8 з працівником поліції м.Кропивницький. (т.2 а.с.17.07.2020);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 , від 08.06.2020.(т.2 а.с.114-118).

ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру 08.06.2020 та 31.08.2020 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. (т.2 а.с.126, 130-133).

- висновком судово-психіатричної експертизи № 255 від 23.06.2020 ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного захворювання і недоумкувасті. ОСОБА_8 є осудний.(Т.2 а.с.127-129).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за, що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 стосовно того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, зокрема, судом допущена неповнота судового розгляду є необґрунтованими та безпідставними.
Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, повно, всебічно та неупереджено розглянув кримінальне провадження, та надав у вироку зібраним по справі доказам належну правову оцінку, суперечності у вироку відсутні, порушень закону при розгляді кримінального провадження суд при цьому не допустив.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі захисника щодо не підтвердження вини ОСОБА_8 зібраними по справі доказами на які послався суд у своєму вироку є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, якими повністю підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та які є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам кримінального правопорушення встановленим у судовому засідання суду першої інстанції та яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
Також доводи викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 перебував у стані сильного душевного хвилювання, проте судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у призначенні судової психологічної експертизи, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, було проведено судово-психіатричної експертизу № 255 від 23.06.2020 року, згідно висновку, якої: « ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного захворювання і недоумкувасті. ОСОБА_8 є осудний». (Т.2 а.с.127-129). Судом першої інстанції обгрунтовано було відмовлено у призначенні судової психологічної експертизи. При цьому суд також обгрунтовано врахував, що згідно показань потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений в момент скоєння злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин не вбачає підстав для проведення судової психологічної експертизи і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вважає, що умисні дії обвинуваченого, які виразилися у нанесенні удару косою, ОСОБА_21 , під час того, як остання втікала від нього знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю останньої. А фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим виключають перебування останнього під час вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання.

При цьому апеляційний суд також доходить висновку, що суд першої інстанції правильно врахував, що знаряддям злочину є коса сільськогосподарського призначення, яка складається з двох головних частин: коси, викованої з металу і дерев`яного держака - кіссям. Відповідно до висновку експерта ріжуча частина леза коси, становить 66 см. Ширина ножа на рівні середньої частини близько 3см. З показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння злочину тримав косу двома руками, однією за руків`я, а іншою за кісся коси. Підбігши до ОСОБА_10 , вдарив її навідліг гострим лезом коси у плече, в цей час її передпліччя було тісно притиснуте до тулуба, вона не відмахувалася від обвинуваченого та не вчиняла рухів руками, потім витягнув косу із руки ОСОБА_10 та пішов у двір. Тому з встановленого вбачається, що обвинувачений тримав косу правильно, а отже сила удару не могла бути поверхневою або легкою. Місце в яке він наносив удар, а саме передпліччя руки в цей час не було захищено, а ні одягом, а ні будь-чим іншим, рука була притиснута до тулубу, тому обвинувачений міг і зобов`язаний був припустити, що м`які тканини тіла не зупинять силу направленого удару від коси, а тому була велика ймовірність того, що при її застосуванні можна пошкодити життєво важливі органи. В даному випадку легені. Поєднання обставин, обстановки, умов, знаряддя злочину за яких було вчинено вбивство потерпілої, характер і локалізацію поранень, дають всі підстави вважати, що його вчинення було викликане бажанням вчинити розправу над потерпілою. Сукупність таких обставин виключає кваліфікацію вбивство через необережність.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що ОСОБА_8 здійснив вбивство через необережність, тобто взявши сільськогосподарську косу, усвідомлюючи суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння один раз наніс удар ОСОБА_10 ніяк ні в життєве важливий орган, а у плече, не міг передбачити у зв`язку з самопевністю та недбалого ставлення, що лезо коси пройде аж до легені та призведе до смерті, а тому його дії слід перекваліфікувати на ч.1 ст.119 КК України, є безпідставними.

При цьому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що вбивство з необережності, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Частина 3 ст. 24 КК України, передбачає, що непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільну небезпечність свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність непрямого умислу в діях ОСОБА_8 , виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Так, враховуючи показання свідків та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що знайшли своє об`єктивне підтвердження обставини, які вказують на форму непрямого умислу, а саме те, що ОСОБА_8 , вчиняючи гострим лезом коси один удар в область правого плеча ОСОБА_10 , діяв з непрямим умислом, водночас передбачав, що саме від цих дій можливий наслідок - тобто смерть потерпілої. Не зважаючи на те, що він міг сподіватись, що смерть не настане, проте все одно вчинив небезпечні дії (зокрема, заподіяв тяжке тілесне ушкодження). Настання смерті при цьому обвинувачений не виключав, тобто припускав її.

Крім того, колегія суддів враховує, що фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції прямо вказують на те, що конфлікт в сім`ї спровокував сам обвинувачений ОСОБА_8 . Як вбачається із матеріалів провадження конфлікт мав місце, як відносно ОСОБА_9 так, і ОСОБА_10 , що в свою чергу виключає перебування ОСОБА_8 в стані сильного душевного хвилювання на які вказує захисник адвокат ОСОБА_7 , оскільки конфлікт на початковому етапі виник між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та, того, що ОСОБА_8 в момент скоєння злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів при цьому також враховує, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, не надав ОСОБА_10 допомоги, не викликав медичну допомогу, а зник в невідомому напрямку, залишивши останню в небезпеці, що виключає вчинення злочину з необережності та у стані сильного душевного хвилювання.

Беручи до уваги викладене колегія судів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку правильно врахував позиції викладені в постановах Верховного суду від 21.05.2020 у справі №604/546/16-к, та у постанові Верховного суду від 04.06.2020 у справі № 221/6129/17.

Отже враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить переконливого висновку, що у даному випадку виключається перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання та вчинення злочину з необережності.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання виконавчий комітет Компаніївської селищної ради Кіровоградської області компрометуючими матеріалами не відає. Перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра з приводу зловживання спиртними напоями з 2012 року, але від амбулаторного лікування відмовився. Обвинувачений на утриманні має малолітнього сина - десяти років, дитина залишається не лише без матері, а й без батька, а тому обвинувачений хоча й має понести відповідальність за вчинений злочин, але це не позбавляє його статусу батька дитини та можливості відновити свої відносини з сином після відбуття покарання. Також, враховано характеристика ОСОБА_22 в соціумі. За місцем роботи в ТОВ «Агрофірма ім. Яновського» ОСОБА_8 характеризується позитивно, привітний і сумлінний працівник, завдання виконував якісно та вчасно. Крім того, зі слів сусідів, які були свідками в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 характеризується, як працьовитий чоловік, який забезпечував матеріально свого сина та співмешканку, піклувався про них. Крім того враховано матеріали перевірок за зверненням ОСОБА_8 , 27.11.2015 до Компаніївського відділення поліції за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході сварки стільчиком в область голови, що ще раз підтверджує тривалість конфліктних відносин між обвинуваченим та потерпілими ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , ініціатором яких був не лише обвинувачений, а й потерпілі.

Також судом першої інстанції правильно враховано досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_8 від 13.10.2020, отриману від інспектора Компаніївського РС пробації ОСОБА_23 , яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, обвинувачений не усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без позбавлення волі та останній становить високу небезпеку для суспільства.(а.с.83)

Суд правильно врахував пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та наявність обтяжуючих покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вчиненні якого він обвинувачується у виді позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України. При цьому також колегія суддів звертає увагу, що від скоєного ОСОБА_8 злочину настали тяжкі наслідки смерть людини.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. ст.116, 119 КК України та призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)