Справа № 203/1600/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 11.02.2021 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжня, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 23.11.2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 20.05.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 198 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

- 19.04.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 70 КК України поглинуто вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2010 року і покарання по вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська;

- 24.06.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК України вказаним покаранням поглинуто покарання по вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2011 року. Звільнена 10.03.2016 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченої ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи раніше судима за злочини проти власності належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, маючи не погашену та не зняту в установленому порядку судимість, знову вчинила умисний корисливий злочини.

Так, ОСОБА_3 , 10.02.2021 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, прибула до приміщення, яке знаходиться на автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у зазначеному приміщенні, ОСОБА_3 побачила на столі мобільний телефон марки «Samsung j7» у корпусі чорного кольору та, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , визначила вищевказаний мобільний телефон об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаному приміщенні, взяла зі столу вказаний мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_6 , який поклала у свою кишеню.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, покинула автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином зникла с місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю та суду пояснила, що вона дійсно вчинила кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, а саме, 10.02.2021 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, на автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 викрала мобільний телефон марки «Samsung j7» у корпусі чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_6 . В скоєному кається.

Покази обвинуваченої є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, врахувавши заяву потерпілого, в якій він вказав, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої йому зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, а також, документів, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченій - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано її дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченій ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про її особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе, звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавленні волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 882-21 від 17.03.2021 року в розмірі 343 (триста сорок три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази:

- 2 СПУ на 2 Л.П., що упаковано у паперовий конверт та зберігаються на території Дніпровського районного управлінні поліції, знищити;

- відеозапис 10.02.2021 року з приміщення «Ломбарду Онікс» за адресою: АДРЕСА_3 , на оптичному носію інформації зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000188.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1