Провадження № 1-кп/643/773/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходяться зазначені кримінальні провадження.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Станом на 04.08.2021 року вказане кримінальне провадження по суті не розглянуте.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». В обгрунтування клопотання посилалася на ті обставини, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені ст. 177 КПК України. Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого злочину, у сторони обвинувачення є підстав вважати, що з боку обвинуваченого можуть виникнути, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, спроби: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений розуміє, що у разі визнання його судом винуватим за ч.2 ст. 307 КК України, йому загрожує реальна міра покарання позбавлення волі на тривалий строк. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, свою злочинну діяльність не припинив. Крім того, офіційно не працевлаштований, законних джерел отримання заробітку не має, обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжких злочинів, вчинених з метою незаконного збагачення, що негативно впливає на його репутацію та свідчить про стійкий злочинний асоціальний настрій; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою змусити останніх від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, адже покази свідків у цьому кримінальному провадженні є одними із ключових доказів. На цей час ризики, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу, а в подальшому і його продовження судом, не зменшились та не зникли та повністю виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Враховуючи викладене, у сторони обвинувачення є обгрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не буде спроможним запобігти наведеним вище ризикам.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора за його необгрунтованістю та просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого злочину, вчинених з корисливих мотивів, законні джерела отримання доходів у нього відсутні, в зв`язку з чим є ризики, що він може переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Разом з тим, враховуючи, що діючим законодавством передбачений безпосередній допит в судовому засіданні свідків, суд вважає, що існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків чи інших учасників процесу, які ще не допитані судом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.
Крім цього, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, підстави для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, у суду відсутні.

Згідно з п.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції", суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.4, 177, 178, 181, 197, 205, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 02 жовтня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали оголосити о 09.30 год. 06 серпня 2021 р.

Суддя ОСОБА_1