Справа № 357/2763/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеконференції з ДУ «Білоцерківська ВК (№ 35)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, до засудження непрацюючого, раніше судимого
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» Міністерства юстиції України: ОСОБА_5 , засуджений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

15.03.2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, в якому він просить застосувати положення ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що перебуваючи з 25.09.2020 у БВК № 35 він не був працевлаштований. На даний час він не являється інвалідом та у нього відсутні захворювання, які перешкоджають працевлаштуванню. Розуміє, що для умовно-дострокового звільнення потрібно довести своє виправлення сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці. Визнає, що у зв`язку з тим, що він не працевлаштований, то одна із двох обов`язкових складових для умовно-дострокового звільнення - сумлінне ставлення до праці, відсутня.

Представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України та прокурор вважають клопотання засудженого безпідставним та заперечують проти його задоволення.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , засуджений 03.01.2017 Деснянським районним судом міста Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку 20.07.2017, кінець строку 20.07.2021. Відбута частина покарання складає 2/3 строку покарання.

З характеристики засудженого вбачається, що він з 20.07.2017 по 01.09.2017 утримувався в Чернігівському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи заохочення не застосовувалися. Адміністрацією колонії він фактично характеризується позитивно. Так, у характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_3 з представниками адміністрації установи ввічливий. Завжди дотримується правил санітарної та особистої гігієни, має охайний зовнішній вигляд. В колективі серед засуджених уживається, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом побачень, отримання посилок. На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Довідка про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_3 чотири рази застосовувалися заходи заохочення, останній раз 07.10.2019, та два рази заходи стягнення, останній раз 02.12.2019.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_3 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого. При цьому, з вказаної довідки вбачається, що за останній 2020 рік заходи заохочення до засудженого не застосовувались.

03.09.2020 Ірпінським міським судом Київської області було розглянуто заяву ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та відмовлено у її задоволенні, оскільки засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та сумлінним стягненням до праці.

Після цього, відбуваючи покарання у Білоцерківській виправній колонії (№35) з 25.09.2020, засуджений працевлаштований не був, даних про наявність у останнього інвалідності чи певного захворювання, яке б завадило працевлаштуватися останньому в умовах колонії відсутні.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за тяжкі злочин проти власності, при цьому до нього два рази застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Так, ОСОБА_3 знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, покарання за яке відбуває на даний час.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положеньст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 є особою раніше неодноразово судимою, до останнього судом вже двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, вчинив новий умисний тяжкий злочини проти власності, покарання за який відбуває на даний час, а також беручи до уваги, що засуджений за останній рік не мав заохочень, тривалий час не працює відбуваючи покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 не довів своє виправлення, чим порушує одну з обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення, а саме не довів сумлінним ставленням до праці своє виправлення, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 01.04.2021 о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1