Провадження № 1-кп/947/248/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представник потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004323 від 15.12.2019 року, відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красні Окна Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зі середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.01.2018 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
-12.11.2018 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
-12.05.2020 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В період нічного часу з 13 на 14 грудня 2019 року, більш точний час в встановити не надалось можливим, у обвинуваченого ОСОБА_11 , який проходив біля автомобіля марки «Daewoo Matiz», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який був припаркований по вулиці Люстдорфській дорозі в місті Одеса, біля будинку № 55/1, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_11 , шляхом пошкодження капоту, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею марки «Mercury», модель «Classic» 40 Ah, вартістю 753 гривні 20 копійок, яка знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, що належить потерпілій ОСОБА_12 , спричинивши їй матеріального збитку на вищевказану суму.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 , з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно
Крім того, в період часу з 20.12.2019 по 21.12.2019, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_11 , який проходив біля автомобіля марки «Toyota Paseo», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку № 3-А по вулиці Інглезі в місті Одеса, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замків, проник до салону автомобіля, де, використавши важіль відкриття капоту, таємно викрав акумуляторну батарею марки «FireBall» 60 Ah 480А, чорного кольору, вартістю 532 гривні 98 копійок, що знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, яка належить потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_11 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Також встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_11 , в період нічного часу з 29 на 30 грудня 2019 року, більш точний час не встановлено, який проходив біля автомобіля марки «Daewoo Matiz», синього кольору, д/н НОМЕР_3 , який був припаркований біля будинку № 32 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_11 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замку водійської двері автомобіля, таємно проник до салону автомобілю, де, використавши важіль відкриття капоту, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею марки «Mercury», модель «Classic» 40 Ah, чорного кольору, вартістю 528 гривень 23 копійки, яка знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, що належить потерпілій ОСОБА_14 , спричинивши їй матеріального збитку на вищевказану суму.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім цього, у обвинуваченого ОСОБА_11 , в період нічного часу з 28 на 29 січня 2020 року, більш точний час встановити не надалось можливим, який проходив біля автомобіля марки «Daewoo Lanos», білого кольору, д/н НОМЕР_4 , 2008 року випуску, який був припаркований біля будинку № 33 по вулиці Костанді в місті Одеса, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження капоту, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею марки «GidaWatt» 45 Ач 330а (еn), чорного кольору, вартістю 503 гривні 45 копійок, яка знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, що належить потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши йому матеріального збитку на вищевказану суму.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно
Також встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_11 , в період нічного часу з 29 на 30 січня 2020 року, точний час встановити не надалось можливим, який проходив біля автомобіля марки «Citroen C5», коричневого кольору, д/н НОМЕР_5 , 2006 року випуску, який припаркований на розі вулиць Світанку та 1-го аеродромного провулку в місті Одеса, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_11 , шляхом пошкодження замку водійської двері автомобіля, таємно проник до салону автомобілю, де, використавши важіль відкриття капоту, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею марки «Rombat Tundra» 6ст-80 Ah (о), чорного кольору, вартістю 2470 гривень 36 копійок, яка знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, що належить потерпілому ОСОБА_16 , спричинивши йому матеріальний збиток на вищевказану суму.
Після чого, ОСОБА_11 з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім цього, у обвинуваченого ОСОБА_11 , приблизно в середині лютого 2020 року, точний час встановити не надалось можливим, який проходив біля автомобіля марки «ЗАЗ», червоного кольору, д/н НОМЕР_6 , 2009 року випуску, який був припаркований біля будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_11 , шляхом пошкодження капоту, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею марки «Energy» 50 Ah 12, чорного кольору, вартістю 568 гривень 53 копійки, яка знаходилась під капотом вищевказаного автомобіля, що належить потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши їй матеріальний збиток на вищевказану суму.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_11 , в період нічного часу з 04 на 05 березня 2020 року, точний час встановити не надалось можливим, який проходив біля автомобіля марки «Mercedes Benz», модель «Atego 815», білого кольору, д/н НОМЕР_7 , який був припаркований біля будинку № 8 по вулиці Краснова в місті Одеса, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї.
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_11 , шляхом пошкодження замку, а саме відсіку акумуляторних батарей, таємно викрав дві автомобільні акумуляторні батареї марки «Mercury» Classic 130 Ah 12В, чорного кольору, вартістю 790 гривень 65 копійок кожна, загальною вартістю 1581 гривень 30 копійок, які знаходились у відсіку для акумуляторних батарей, який розташований на зовнішній частині кузова вищевказаного автомобіля, що належить потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши йому матеріальний збиток на вищевказану суму.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно таємно викрадав акумуляторні батареї з автомобілів за адресами, які вказані в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається та просив суворого його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_11 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_11 та дослідженням матеріалів характеризуючи особу обвинуваченого.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Як встановлено судом, ОСОБА_11 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 12.05.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_11 вчинив інкримінований його кримінальні правопорушення до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_11 , не працює, раніше судимий, і він знову вчинив умисні злочини середньої тяжкості, наявність вимог у потерпілого матеріального характеру, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та ОСОБА_11 слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Так, враховуючи вищезазначене, суд вважає недоцільним застосовувати дію ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 .
Крім того, призначення покарання ОСОБА_11 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Крім того, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Потерпіла ОСОБА_9 звернулася з цивільним позовом про стягнення ОСОБА_11 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5470 гривень, яка складається із вартості наступного майна: акумуляторної батареї вартістю 1555 гривень, компресор автомобільний, вартістю 780 гривень, запасне колесо, вартістю 1100 гривень, домкрат автомобільний, вартістю 1 385 гривень, авто магнітоли, вартістю 1650 гривень.
Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Суд, дослідивши докази надані потерпілою ОСОБА_9 на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 5470 гривень дійшов висновку, що наведений позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 555 гривень, тобто вартості акумуляторної батареї.

Вимога потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 вартості автомобільного компресора, вартістю 780 гривень, запасного колесо, вартістю 1100 гривень, домкрата автомобільного, вартістю 1 385 гривень, авто магнітоли, вартістю 1650 гривень,виходить за межі обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні, тому в цій частині цивільний позов потерпілої задоволенню не підлягає.
Крім того, потерпіла ОСОБА_9 просила стягнути з ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, оскільки їй та її родині прийшлось користуватися громадським транспортом, що викликало незручності, порушився звичайний спосіб життя, негативний вплив на стан здоров`я.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», доведенню підлягають:1) наявність моральної шкоди;2) протиправність діяння її заподіювача;3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.
Враховуючі вищезазначене, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілою ОСОБА_9 розмір моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, не доведена та необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.
Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 на його користь матеріальну шкоду в розмірі вартості автомобільних акумуляторів 140 ам/г в кількості 2 шт., загальною вартістю 6 000 гривень, та спричинену шкоду у вигляді втраченого заробітку та штрафів за невихід на рейси у зв`язку з відсутністю акумулятора на автомобілі в розмірі 2000 гривень, та витрати пов`язані із покупкою нових акумуляторів на суму 500 грн..
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, що зазначено в ст. 263 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю письмових доказів на підтвердження розміру вартості акумуляторів, накладення штрафів за не вихід на рейс, та втрати заробітку, заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов задоволенню не підлягає, до суду належних та допустимих доказів втрати ймовірного заробітку не надано.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 11 604 гривень 95 копійок.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, менш суворого покарання призначеного за вироком Київського районного суду міста Одеси від 12.05.2020 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у вигляді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 в межах кримінального провадження за № №0004323 від 15.12.2019 року, не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди у загальному розмірі 8 500 гривень залишити без задоволення, на підставах викладених в мотивувальній частини вироку.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1555 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень залишити без задоволення, на підставах викладених в мотивувальній частини вироку.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави за проведення судових автотоварознавчих експертиз, грошові кошти у загальному розмірі 11 604 гривень 95 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1