02.04.2021 Єдиний унікальний № 371/291/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/291/21

Провадження № 1-кс/371/66/21

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2020 року за ст. 125 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Скарга на постанову про закриття кримінального провадження призначена до розгляду ухвалою слідчого судді від 02 квітня 2021 року.

Скарга обґрунтована тими обставинами, що 23 березня 2021 року ним отримано постанову слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП від 18 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000188.

Прийняте рішення вважає незаконним, прийнятим передчасно, з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Досудове розслідування слідчим проведено поверхнево, односторонньо та не об`єктивно.

У судовому засіданні, підтримуючи вимоги за скаргою, заявник послався на обставини, що в ній викладені. Вказав, що слідчим для встановлення обставин кримінального правопорушення не проведено жодної слідчої дії, не допитано жодної особи. Прийняте рішення, вважає таким, що не відповідає вимогам закону та є передчасним.

Слідчий про розгляд скарги повідомлений належно, в судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Оцінка доданих до скарги письмових доказів та доводи заявника вказують на наявність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 від 18 червня 2020 року закрито кримінальне провадження № 0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2020 року за ст. 125 ч. 1 КК України.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження, в ході досудового розслідування встановлено, що подія кримінального правопорушення мала місце.

За результатами експертного дослідження, у потерпілого ОСОБА_3 виявлені ушкодження: синці нижнього повіка правого ока, передньої та правої бокової поверхні шиї; садно щічної ділянки справа, які утворилися від тупого (их) предмета (ів), що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Підставою прийняття рішення про закриття кримінального провадження слідчим зазначено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Слідчий послався на ті обставини, що ОСОБА_5 15 квітня 2020 року звернувся до ЧЧ Миронівського ВП ГУ НП в Київській області з повідомленням про те, що саме ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження. Відомості за його повідомленням були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0000183.

За мотивами слідчого, у ОСОБА_5 не було мети та умислу на спрчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , адже останній оборонявся від коси, якою ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Вказані особи одночасно звернулися до поліції із заявами, в яких просили притягнути один одного до відповідальності за фактами нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий дійшов висновку, що ОСОБА_5 діяв в межах необхідної оборони, тому, згідно з правилами ст. 36 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності.

Прийняте рішення не відповідає вимогам закону з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Отримавши заяву чи повідомлення про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, чи вбачається в діяннях, про які повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, вчиненому діянню мав надати кримінально-правову оцінку.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

За змістом п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчим при закритті кримінального провадження вищезазначених вимог закону не дотримано, оскаржувана постанова є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування.

Отримавши заяву чи повідомлення про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, чи вбачається в діяннях, про які повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, вчиненому діянню мав надати кримінально-правову оцінку.

Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

За загальним правилом за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину.

Приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, слідчий не встановив всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, не забезпечив всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, не встановив обставин, що виключають кримінальне провадження.

В мотивувальній частині рішення слідчого зазначено про відсутність у діянні ОСОБА_5 умисної форми вини, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Прийняте рішення слідчий мотивував тим, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

У постанові не наведено мотиви та не зазначено докази, на підставі яких слідчий дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, його дії мають ознаки необхідної оборони.

Не мітять таких доказів і матеріали кримінального провадження.

Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною виною.

Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК.

Заподіяння легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, у разі перевищення меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, не тягне за собою кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає не тільки в момент суспільно небезпечного посягання, але й за наявності реальної загрози заподіяння шкоди.

Невід`ємним елементом необхідної оборони є наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного діяння.

При цьому згідно роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При зясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Слідчим не встановлено, яку загрозу становив для ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_3 , та які підстави для самозахисту або необхідності відвернення посягання на нього з боку потерпілого мали місце.

За умови встановлення наявності такої загрози, слідчий мав вказати як він врахував поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Ці обставини слідчим не встановлені, тому не враховані при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Посилання на той факт, що ОСОБА_5 оборонявся від коси, не підтверджені жодним доказом.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що в ході досудового розслідування були допитані особи, які були учасниками події, чи інші особи, проведені будь-які слідчі дії.

Матеріали кримінального провадження не містять жодного процесуального документа слідчого, крім постанови про закриття кримінального провадження.

Резолютивна частина рішення не містить точних відомостей про зміст рішення, в ній не зазначено в діях якої особи чи яких осіб відсутній склад кримінального правопорушення.

З огляду на вказані встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обстави, тому рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, необґрунтованим та не відповідає вимогам закону.

Існує необхідність у проведенні у кримінальному провадженні ряду слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів.

При проведенні розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу злочину в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.

За правилами частин 2 та 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, зобов`язання вчинити певну дію та не може бути оскаржена.

Визнання слідчим суддею рішення слідчого незаконним тягне втрату таким рішенням юридичної сили та виникнення обов`язку посадової особи усунути припущене порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2020 року за ст. 125 ч. 1 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 18 червня 2020 року, прийняту слідчим СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2020 року за ст. 125 ч. 1 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000188 повернути до Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1