Провадження № 1-кп/761/2261/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005476 від 12.07.2020, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, про застосування примусових заходів медичного характеру,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

30 березня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0005476 від 12.07.2020, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою від 30 березня 2021 року вказане клопотання призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, клопотань не заявляв.

Захисник ОСОБА_5 та особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 не заперечували щодо призначення клопотання до судового розгляду, клопотань не заявляли.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадку, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

При цьому, відповідно до ст.ст. 8, 9 того ж Кодексу кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики європейського суду з прав людини. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, згідно змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_2 , зараз та під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто на той час перебував/перебуває у стані неосудності.

Згідно ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим, дізнавачем згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Частиною 1 статті 506 КПК України передбачено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

За змістом ч. 1 ст. 512 КПК України слідує, що судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Стаття 44 КПК України є загальною нормою, яка регулює питання залучення законних представників у кримінальному провадженні. Однак, для посилення гарантій прав та свобод особи, яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема у главі 39 КПК України, передбачено положення, які посилюють гарантії захисту неосудної особи встановлена.

Зі змісту статей 503 та 506 вказаної глави КПК України вбачається, що при встановленні на досудовому розслідуванні підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Одночасно ч. 1 ст. 506 КПК України передбачено, що після встановлення підстав для застосування примусових заходів кримінального провадження на досудовому розслідуванні крім обов`язкової участі адвоката повинен бути залучений законний представник особи, відносно якої вирішується питання про застосування таких заходів.

З наведеного, на переконання суду, слідує вимога закону щодо обов`язкової участі у зазначеній категорії кримінальних проваджень законного представника.

Однак, вищевказаних вимог Кримінального процесуального кодексу України в ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_2 органом досудового розслідування не дотримано, чим порушено право останнього на захист.

Незалучення в ході досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування законного представника також підтверджено учасниками судового провадження, які зазначили, що законний представник у кримінальному провадженні відсутній та раніше не залучався.

Окремо, суд звертає увагу на неприпустимі формулювання, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 в частині викладу фактичних обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння, які суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , зокрема, містяться такі формулювання: «…Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинений із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України…», «…Все вищезазначене дозволяє органу досудового розслідування зробити висновки, що ОСОБА_2 , який є особою, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України…».

З урахуванням всього вищенаведеного, суд приходить до висновку про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, оскільки порушує право на захист особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та позбавляє суд можливості ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. 292, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 315, 369-372, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0005476 від 12.07.2020, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 03 серпня 2021 року о 09 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1