Справа № 932/1985/21
Провадження № 1-кс/932/1101/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000052 від 09.03.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
10 березня 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на майно з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування, а саме: на автомобіль марки «Міцубісі» модель «Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення указує, що 09.03.2021 року близько 15 год. 00 хв. в Соборному районі м. Дніпро на території парковки магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Дніпро, бульвар Слави, буд. 17а/20, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Міцубісі Лансер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_6 , в результаті якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

09.03.2021 року було вилучено автомобіль марки «Міцубісі» модель «Лансер» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власник ОСОБА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та направлено на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів.

Слідчий з посиланням на ст. ст. 98, 170 КПК України просить накласти арешт на вказаний автомобіль, який хоча й не має механічних пошкоджень, але визнаний речовим доказом та може бути прихованим власником. Тому вважає, що є підстави для накладення арешту з позбавленням права володіння, користування та розпорядження.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати клопотання у його відсутність, клопотання підтримує.

Володілець майна ОСОБА_3 повідомила, що ДТП не було, оскільки вона рухалась заднім ходом, і потерпілий ОСОБА_6 побачивши автомобіль, сам впав і травмувався. Контакту з її автомобілем не було. Також автомобіль належить не їй, а її батькові ОСОБА_7 , який нещодавно помер. Автомобіль оформлений на нього. Вона не буде приховувати автомобіль, як про те стверджує слідчий. Продати або іншим чином відчужити автомобіль не зможе, бо не вступила в спадщину і не є його власником. За цих обставин просила відмовити у задоволенні клопотання повністю за необґрунтованістю.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя відзначає, що хоча автомобіль й визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню, проте не зберіг на собі жодних слідів кримінального правопорушення, не має механічних пошкоджень, тому необхідність накладення арешту на даний автомобіль саме з метою збереження його як речового доказу, слідчим не доведена.
В судовому засіданні встановлено, що особа, яка тимчасово користується цим автомобілем, не має наміру його приховувати, спотворювати та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Встановлення заборони розпорядження цим майном не можливо, оскільки власник автомобіля, якому надано таке право, помер.
Слідчий суддя в кожному конкретному випадку повинен оцінити критерії для визнання майна таким, що підлягає арешту та забезпечити найменш обтяжливий спосіб втручання в права володільця. На думку слідчого судді, виконання завдань кримінального провадження можливо у разі передання автомобілю ОСОБА_3 , на відповідальне зберігання, яка в судовому засіданні зобов`язалась надавати його на першу вимогу слідчого, для проведення досліджень, слідчих та процесуальних дій.
Виходячи з наведеного, клопотання слідчого про арешт майна, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , про арешт автомобіля марки «Міцубісі» модель «Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 березня 2021 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1