Справа № 308/7864/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців і 22 дні,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим на підставі вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі та на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців і 22 дні, на шлях виправлення не став, а натомість вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин:
ОСОБА_5 18.06.2021 біля 18 год. 30 хв., діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, з метою особистої наживи за рахунок викраденого майна, перебуваючи за адресою: м. Ужгород пл. Корятовича, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 950 гривень, належними ОСОБА_7 , вирвавши такі у потерпілого з рук, чим спричинив матеріальних збитків на загальну суму 950,00 гривень.

19.06.2021 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити, зауважив на наявність обґрунтованої підозри та на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, наголосив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено останнім в стані алкогольного сп`яніння.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.

Захисник зазначив, що клопотання слідчого є необґрунтованим, ризики також є необґрунтованими.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав. Пояснив, що стан його здоров`я задовільний, проживає у знайомих в с.Руські Комарівці Ужгородського району, працює сезонним працівником, час від часу допомагаючи людям в районі базару «Білочка», що в м. Ужгороді, за що отримує приблизно 80-90 грн. в день.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №000088 за ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2021, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.06.2021року /а.с.6/.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим на підставі вироку Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2019 до 3 років 2 місяців позбавлення волі та на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області №164/335/21 від 17.03.2021 звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців і 22 дні, на шлях виправлення не став, а натомість вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин: ОСОБА_5 18.06.2021 біля 18 год. 30 хв., діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, з метою особистої наживи за рахунок викраденого майна, перебуваючи за адресою: м. Ужгород пл. Корятовича, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 950 гривень, належними громадянину ОСОБА_7 , вирвавши такі від останнього з рук.

18 червня 2021 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України /протокол затримання особи від 18.06.2021, а.с.28/.

Слідчим суддею перевірено, що ОСОБА_5 затримано в спосіб, передбачений ст. ст.ст. 207, 208 КПК України, вчасно з дотримання вимог ст. 211 КПК України доставлено до суду. Зовнішній вид та стан останнього не дають підстав для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він показання дає добровільно, заяв про застосування насильства під час перебування в якості затриманого не поступало.

19 червня 2021 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно /повідомлення про підозру від 19.06.2021 а.с.39-41/.

Обставини кримінального правопорушення та причетність громадянина ОСОБА_5 до даного кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри підтверджується:
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.06.2021 року /а.с.10/;
- протоколом огляду місця події від 18.06.2021 року /а.с.11-13/;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.06.2021 року /а.с.14-16/;
- протоколом огляду документу (відеозапису) від 18.06.2021 року /а.с.18-23/;
- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 18.06.2021 року /а.с.25/;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.06.2021 року /а.с.26/;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.06.2021 року /а.с.28-31/;

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 2 ст. 186 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

При оцінюванні даного ризику слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, не працює, не має постійного джерела доходів, раніше судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього соціально - стримуючих факторів.

Слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а саме: злочину, спрямованого проти власності, оскільки ОСОБА_5 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то такий ризик слідчий суддя вважає необґрунтованим.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На думку слідчого судді, посилання на існування такого ризику є формальними, неконкретним та недостатнім. Стороною обвинувачення фактично не надано жодного доказу на підтвердження існування цього ризиків. З урахуванням цього зазначений ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, стороною захисту наголошено, що підозрюваний ОСОБА_5 має місце проживання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Наявність місця проживання не може бути безумовною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо запобіжного заходу враховує, що підозрюваний є особою молодого віку, з задовільним станом здоров`я /протилежного не доведено/, неодружений, дітей не має, що свідчить про відсутність достатніх стримуючих факторів.

Крім того, як вбачається з тексту ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 ОСОБА_5 запевнив суд, що на шлях вчинення нових злочинів більше не стане, втім ОСОБА_5 на даний момент є підозрюваним у вчиненні нового злочину.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у повторному вчинені корисливо - насильницького злочину, який є особливо суспільно небезпечним.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Слідчим суддею враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Таким чином, за наведених вище обставин, суд вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а також те що підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, відповідних доходів не отримує та переконаний, що застава в мінімальному розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватися із свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місце роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців і 22 дні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме: до 16 серпня 2021 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 400,00 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не спілкуватися із свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні,
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Зобов`язати прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 16 серпня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.06.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1