Справа №538/560/21
Провадження по справі №1-кп/538/64/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника

Сенчанської сільськох ради ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Лохвиця, Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 17.03.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хорошки Лубенського району Полтавської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українець, із середньою освітою, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статтею 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
17.03.2021 року близько 10:00 години, ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, заздалегідь взявши з собою заборонене для любительського рибальства знаряддя лову-лісковий павук, прибув до річки Сула, яка знаходиться поблизу села Шеки Лубенського району Полтавської області в межах адміністративної території Сенчанської територіальної громади. Після чого, порушуючи вимоги п.п. 3.14, 3.15 Наказу Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства», ОСОБА_5 за допомогою забороненого знаряддя лову-ліскового павука, порушуючи вимоги ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», незаконно здійснив вилов великої кількості риби синець чисельністю 230 шт., яка належить до цінних видів водних біоресурсів, чим завдав водним біоресурсам України істотну шкоду у розмірі 19550,00 гривень, розрахованої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», яка підтверджується висновком судової економічної експертизи № СЕ19/117/21/3570- ЕК від 26.03.2021 року.
Після цього, 17.03.2021 року о 14 год 11 хв., ОСОБА_5 був виявлений на березі річки Сула працівниками Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області із забороненим знаряддям лову та незаконно виловленою рибою.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину, та дав суду пояснення за змістом ідентичні обвинувальному акту, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого, та вивченням матеріалів, щодо речових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та кваліфікує дії ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачений скоїв кримінальний проступок.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він має середню освіту, одружений, не працює, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, ввічливий, урівноважений, веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, з сусідами та мешканцями села не конфліктує, громадський порядок не порушує.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному кримінальному проступку, активне сприяння його розкриттю.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, пом`якшуючи покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин покарання у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України у виді обмеження волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності- призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуальної-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, того факту, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, відноситься до категорії кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах Сенчанської об`єднаної територіальної громади Миргородського району в особі Сенчанської сільської ради заявлено цивільний позов, в якому, прокурор просить стягнути з ОСОБА_5 на користь Сенчанської об`єднаної територіальної громади Миргородського району 19550,00 гривень за шкоду, заподіяну державі вчиненим кримінальним правопорушенням внаслідок незаконного зайняття рибним промислом.

В обґрунтування цивільного позову прокурор посилається на те, що Сенчанській об`єднаній територіальній громаді Миргородського району завдано збитків внаслідок незаконного зайняття рибним промислом кошти до бюджету не відшкодовано. Це призводить до перешкоджанню здійснення державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Згідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

На підставі викладеного суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню, оскільки він повністю визнається обвинуваченим.

Суд не вбачає підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст. 69, 69- 1 КК України.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити до ст. 100 КПК України, на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію знарядь і засобів вчинення злочину.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

На підставі ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1307,60 грн., що підтверджується довідкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один ) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах Сенчанської об`єднаної територіальної громади Миргородського району в особі Сенчанської сільської ради- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Сенчанської об`єднаної територіальної громади Миргородського району в особі Сенчанської сільської ради збитки, завдані незаконним рибним промислом в сумі 19550,00 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту оголошення вироку, тобто з 13.04.2021 року.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, а саме, речові докази: заборонене знаряддя ловлі риби «лісковий павук», який зберігається в камері речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП Полтавської області; свіжовиловлена риба «синець» у кількості 230 штук, яка відповідно до розптски віданна на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 - конфіскувати в дохід держави.

Мопед червоного кольору типу «Альфа», ключі від мопеда- повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути з обвинуваченого з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп., що підтверджується довідкою.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1