Справа № 459/1217/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/523/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком у 4 місяці; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком у 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк у 4 роки.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 03.03.2020 близько 07:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки "Нокіа 130", вартістю 135 гривень, та гроші в сумі 1000 гривень. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1135 гривень.
06.04.2020 близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у під`їзді №2 будинку АДРЕСА_3 , підійшов до громадянки ОСОБА_10 , та діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривка, викрав з рук останньої мобільний телефон марки Самсунг вартістю 4999,90 гривень з наявною у ньому сім-картою Лайфсел. Після чого, ОСОБА_7 , розуміючи що його дії носять відкритий характер з місця події втік. Своїми діями громадянин ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 4999,90 гривень.
Не погоджуючись із вказаними вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_10 закрити, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання. Просить обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 місяців арешту.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим, винесений з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповнотою судового розгляду, без дотримання вимог щодо кримінального провадження. Захисник зазначає, що у судовому засіданні 24.11.2020р. було допитано потерпілу ОСОБА_10 , однак всупереч вимогам ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 352 КПК України суд першої інстанції не привів до присяги потерпілу ОСОБА_10 , чим грубо порушив процесуальні норми допиту потерпілого.

Звертає увагу, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не навів жодних мотивів, на підставі яких відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими, чим допустив істотні порушення вимог КПК України.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що суд першої інстанції не встановив час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_10 , та не встановив чи мало місце інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, яке за версією сторони обвинувачення було вчинено о 05:30 год. 06.04.2020р., і як встановив суд першої інстанції згідно оскаржуваного вироку. Наголошує, що потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що 06.04.2020р. близько 2 год. вона поверталась до дому і коли зайшла у під`їзд, хлопець, який також перебував у під`їзді вирвав з її рук телефон, а на уточнюючі запитання сторони захисту потерпіла повідомила, що 05:30 год. 06.04.2020р. вона перебували у приміщенні відділу поліції і у цей час відносно неї жодного кримінального правопорушення не було вчинено.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції, визнавши протокол огляду місця події від 06.04.2020р. належним та допустимим доказом, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, згідно вказаного протоколу, огляд розпочато о 09:57 год. та закінчено о 10:45 год., об`єктом огляду місця події є службовий кабінет № 17 Червноградського ВП ГУ НП у Львівські області, що розташований за адресою: Львівська область, м. Червоноград, сул. Св. Володимира 8а. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу про наявність інформації, зафіксованої у певній процесуальній формі, про вчинення у вказаному приміщенні кримінального правопорушення, хоча без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Згідно витягу з ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до ЄРДР о 11:15:37 год. 06.04.2020, тобто через 30 хв. після проведення огляду місця події і на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду.

Крім цього, свої висновки суд першої інстанції обґрунтував протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.04.2020р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , однак, на думку захисника, вказаний протокол складено з грубим порушенням вимог ст. 228 КПК України, оскільки з доданої до протоколу фототаблиці видно різкі відмінності у зовнішньому вигляді, одязі та віці між обвинуваченим та іншими особами, а справа біля фотографії обвинуваченого наявні дві позначки у виді «галочок».

Також, на думку захисника, протокол слідчого експерименту від 09.04.2020р. із долученим відеозаписом даної слідчої дії не має доказового значення та не може бути використаний судом як доказ, оскільки вказаний протокол не містить ні відтворення обставин подій, ні проведення дослідів чи випробуванням, а по своїй суті є повторним допитом потерпілої на місці події. При цьому, покликається на правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14.09.2020р. у справі № 740/3597/17.

Потерпіла ОСОБА_10 надіслала до апеляційного суду заяву від 18.06.2021р., у якій просить проводити судовий розгляд даного кримінального провадження без її участі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив доводи поданої апеляційної скарги та зазначив про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного вироку суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій по епізоду із потерпілим ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, по епізоду із потерпілою ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у скоєнні грабежу, тобто відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що 06.04.2020р. близько о 2-ї ночі, повертаючись з роботи додому, зайшла у під`їзд, тримаючи у рука телефон. Вказала, що зайшов хлопець, який піднявся на 2-й поверх, а потім спустився назад та запитав чи хлопець на ім`я ОСОБА_11 проживає у під`їзді. У той момент коли вона запитала у нього «хто?», хлопець вирвав з рук у неї телефон і вибіг з під`їзду. Повідомила, що о 05:30год. вона з мамою прибули в поліцію і написала заяву про викрадення телефону. Потерпіла вказала, що обвинуваченого ОСОБА_7 впізнала по рисах обличчя, по тілобудові, а також зазначила, що раніше його бачила у магазині «Рукавичка»;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який працює оперуповноваженим Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, і якій у судовому засіданні суду першої інстанції повідомив, що у квітні він разом із ОСОБА_13 були у місті та близько 9 год. ранку побачили, що йдуть двоє людей. У поле зору йому упав ОСОБА_14 , він його знав, а ОСОБА_15 був оголошений у розшук. Тоді ОСОБА_16 запросили у відділ поліції, де пізніше все з`ясувалося. Свідок ствердив про наявність у ОСОБА_16 телефону;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який працює оперуповноваженим Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області і який у судовому засіданні суду першої інстанції повідомив про подію, що мала місце зранку у квітні, коли він разом із ОСОБА_12 були у місті. Зазначив, що вони побачили, двох людей, які викликали у них підозру, оскільки вже раніше судимі. Свідок повідомив, що у них є група, куди приходять повідомлення, прикмети були описані. Вказав про наявність у ОСОБА_16 телефону, який, зі слів останнього, він знайшов. Тоді ОСОБА_15 та ОСОБА_14 приїхали до відділу поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив про те, що у квітні 2020р., перебуваючи у приміщенні поліції у м. Червонограді, слідчий запросив його для участі у проведенні слідчої дії. Зазначив, що громадянин добровільно відав телефон.
- даними заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2020р., з якої вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому для неї особу, яка 06.04.2020 року близько 05:30 год. за адресою АДРЕСА_4 , відкрито не застосовуючи насильства заволоділа їй належним мобільним телефоном Samsung A30S, а також сім карткою, і картою Лайфселф, чим завдав їй матеріальної шкоди на суму 6061,80грн. (а.с. 184, Т.1);
- даними протоколу огляду місця події від 06.04.2020р. з ілюстративними таблицями до протоколу, згідно якого було оглянуто службовий кабінет № 17 Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, який знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Св. Володимира, 8а. У даному приміщенні знаходиться особа чоловічої статі віком близько 35 років, середнього зросту, худорлявої тілобудови, одягнений у червону курточку із синім капюшоном та силіконовою емблемою на лівій руці. Вищевказана особа назвалася ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент огляду гр. ОСОБА_7 добровільно продемонстрував вміст кишень одягу та виклав телефон чорного кольору Samsung A30S. IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 ; сім-карту формату micro SD білого кольору із жовтим малюнком. Під час огляду було вилучено телефон чорного кольору Samsung A30S. IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 ; сім-карту формату micro SD білого кольору із жовтим малюнком (а.с. 191-197, Т.1);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2020р., згідно якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу зображену на другому фотознімку, за загальними рисами обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2020 на фотознімку №2 зображено особу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 185-187, Т.1);
- даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 09.04.2020року. за участю потерпілої ОСОБА_10 , з якого вбачається, що у ході проведення даної слідчої дії потерпіла відтворив обставини, за яких 06.04.2020р. відбулось відкрите викрадення її мобільного телефону (а.с. 201- 203, Т.1).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за наведених у вироку суду першої інстанції обставин, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними апеляційні доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події від 06.04.2020р. є недопустимим доказом.

Так, за змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_10 06.04.2020р., відразу після вчинення щодо неї злочину близько 05:30 год. звернулась до Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме відкритого викрадення її мобільного телефону невідомою особою.
Згідно матеріалів кримінального провадження огляд місця події відбувся 06.04.2020р. з 09:57 год. по 10:45 год. у службовий кабінет № 17 Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області за адресою: м. Червоноград, вул. Св. Володимира, 8а, і у якому знаходився обвинувачений ОСОБА_7 , який добровільно продемонстрував вміст кишень одягу та виклав телефон чорного кольору Samsung A30S. IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 ; сім-карту формату micro SD білого кольору із жовтим малюнком.
Дана слідча дія проводилась 06.04.2020р. з 09:57 год. по 10:45 год., тобто у той час, коли
Червоноградським відділом поліції ГУ НП у Львівській області вже було прийнято заяву потерпілої ОСОБА_10 про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, із зазначенням відомостей про викрадений у неї мобільний телефон.
Відтак, під час проведення огляду місця події від 06.04.2020р. існувала інформація, відома органу досудового розслідування, про вчинення відносно потерпілої кримінального правопорушення, пов`язаного з відкритим викраденням її телефону.

При цьому, у той саме день, а саме 06.04.2020р. о 11:15:37 год., тобто через 30 хвили по завершенню огляду місця події, до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення (витяг з ЄРДР, а.с. 183, Т.1).

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника про те, що протокол слідчого експерименту від 09.04.2020р. із долученим відеозаписом даної слідчої дії не має доказового значення та не може бути використаний судом як доказ, з тих підстав, що вказаний протокол не містить ні відтворення обставин подій, ні проведення дослідів чи випробуванням, а по своїй суті є повторним допитом потерпілої на місці події.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України метою слідчого експерименту є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Проведення слідчого експерименту з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої дії.

Як вбачається із відеозапису проведення слідчого експерименту від 09.04.2020р. за участю потерпілої ОСОБА_10 остання на місці події розказала та показала як саме вона зайшла в під`їзд та підійшла до своєї квартири, показала де саме вона перебувала у під`їзді коли до нього зайшов обвинувачений. Відтворила своє місце перебування у той час коли обвинувачений піднявся на другий поверх та спустився назад, підійшовши до неї із запитанням та вирвав із її рук телефон. Показала куди саме пішов обвинувачений після заволодіння її телефоном, і у які двері вона почала стукала після вчинення щодо неї злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що проведення даного слідчого експерименту не можна вважати виключно допитом потерпілої.

Протокол слідчого експерименту від 09.04.2020р. за участю потерпілої ОСОБА_10 відповідає вимогам КПК України. Під час даної слідчої дії здійснювалась безперервна відеофіксація, про що зазначено у вказаному протоколі, і диск із відеозаписом перебігу цієї слідчої дії, як невід`ємна частина протоколу, знаходиться у матеріалах провадження.

Всупереч апеляційних доводів захисника про те, що протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.04.2020р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , складено з грубим порушенням вимог ст. 228 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги вказаний протокол, згідно якого потерпіла впізнала обвинуваченого за зовнішніми рисами обличчя, як особу, яка 06.04.2020р. о 05:30 год. вирвала з її рук мобільний телефон.
При цьому, з фототаблиці вказаного протоколу не вбачається наявностірізких відмінностей у зовнішньому вигляді, одязі та віці між обвинуваченим та іншими особами, фотографії яких пред`являлись потерпілій для впізнання, а наявність біля фотографії обвинуваченого позначки у виді «галочок» не є підставою для визнання зазначеного протоколу недопустимим доказом.

Згідно оскаржуваного вироку, клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими було предметом розгляду суду першої інстанції, про що зазначено у вироку суду.
Апеляційні доводи захисника про те, що перед допитом у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілу не приведено до присяги є неспроможними та спростовуються технічним записом судового засідання від 24.11.2020р., згідно якого суд першої інстанції перед допитом у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 привів останню до присяги, зміст якої відповідає вимогам ч. 2 ст. 352 КПК України і слова якої потерпіла повторила вголос за головуючим.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те,що суд першої інстанції не встановив час вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_10 колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_10 вчинив 06.04.2020 близько 05 години 30 хвилин.
У своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2020 потерпіла просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому для неї особу, яка 06.04.2020 року близько 05:30 год. за адресою АДРЕСА_4 , відкрито не застосовуючи насильства заволоділа її майном (а.с. 184, Т.1).
Згідно наданих у судовому засіданні суду першої інстанції показань потерпілої ОСОБА_10 , у яких остання зазначила, що 06.04.2020р. близько о 2-ї ночі, повертаючись з роботи додому, зайшла у під`їзд, де обвинувачений незаконно відкрито заволодів її телефоном, а о 05:30год. вона з мамою прибули в поліцію і написала заяву про викрадення телефону.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слід вважати, що кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_10 було вчинено близько 02 години 06.04.2020, однак цей факт у даному випадку жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину відносно потерпілої ОСОБА_10 стверджується сукупністю вищенаведених доказів, якими обґрунтовано оскаржуваний вирок.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, а тому таку слід залишити без задоволення як необґрунтовану.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

ВирокЧервоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: