ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7877/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/224/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого та задоволено клопотання захисника. Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на нього процесуальні обов`язки згідно ст.194 КПК України. Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 30 червня 2021 року.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, приблизно о 02.40 год. 03 травня 2021 року ОСОБА_7 , всупереч вимог підпункту а пункту 2.9 ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та всупереч вимог ч. 12 ст.16 Закону України Про дорожній рух - водій зобов`язаний: не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки CITROEN BERLINGO, р.н. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та без вантажу по вул.Молодіжна, с.Стінки Чортківського району, в напрямку центру с. Стінка, вів автомобіль смугою свого транспортного потоку. Під час руху ОСОБА_7 не був достатньо уважний та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 та 2.3 /б, д/ Правил дорожнього руху, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Також, ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху У разі виникнення небезпеки для духу або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Проїжджаючи по вул.Молодіжна, с.Стінки Чортківського району Тернопільської області, водій ОСОБА_7 не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода. Зокрема, в цей час проїзною частиною дороги, попутним напрямком відносно руху автомобіля CITROEN BERLINGO, р.н. НОМЕР_1 , рухався пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, водій ОСОБА_7 , не зменшив швидкості руху та не надав йому дороги, а продовжуючи рух, вчинив наїзд на ОСОБА_9 .. У результаті наїзду автомобілем CITROEN BERLINGO, р.н. НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею при винесенні рішення не враховано наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не взято до уваги те, що крім наявності вказаних ризиків слід оцінити в сукупності обставини зазначені в ст.178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину в якому він підозрюється, відсутність місця роботи у ОСОБА_7 , ризик продовження протиправної поведінки, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та не обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може спричинити повторне вживання алкогольних напоїв та вчинення злочинів під їх впливом, враховуючи становище в якому, на даний час перебуває підозрюваний (його статус у провадженні, тяжкість наслідків тощо). Стверджує, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. Також зазначає, що немає беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, підозрюваного та його захисника, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів з`ясувала наступне.

04 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно оскарженої ухвали, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яке є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та те, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак, стороною обвинувачення не доведено, існування ризику, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім триманням під вартою, не зможе запобігти наведеним ризикам.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому не підлягають перевірці під час апеляційного розгляду.

Доводи прокурора в ході апеляційного розгляду та викладені в апеляційній скарзі містять лише твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить його змінити на більш суворий у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, мотивуючи тим, що судом не було враховано обсяг наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та стверджує, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе їм запобігти, однак не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали суд першої інстанції врахував, наявні ризики і відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, у 2018 та 2019 роках стаціонарно лікувався в закладах охорони здоров`я, проживає спільно із сім`єю, до складу якої входить дружина, двоє дітей та мати, а отже має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, а тому слідчий суддя прийняв правильне рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу через те, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються даними висновку СМЕ №573, відповідно до якого при газохроматографічному дослідженні відібраного 03.05.2021р. взірця крові ОСОБА_7 спиртів та їх ізомерів не виявлено. Крім того, доводи прокурора, що домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є безпідставними, оскільки як встановлено в ході апеляційного розгляду після прийняття оскарженої ухвали слідчого судді підозрюваний перебуває під цілодобовим домашнім арештом і належно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Відомостей про їх порушення прокурором не наведено, що вказує на достатність такого запобіжного заходу для досягнення завдань кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування.

З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 194, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді