Провадження № 1-кп/947/241/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002049 від 31.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, не має постійного джерела доходів, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 заперечували проти продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор, не обгрунтовані. Відповідно до рішень ЄСПЛ, тяжкість покарання не може бути підставою застосування найсуворійшого виду запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце мешкання в Івано-Франківській області, наявна родина, тобто міцні соціальні зв`яки. На теперішній час обвинувачений ОСОБА_6 не працює, оскільким утримується в ОСІ. У зв`язку з зазначеним захисник просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, або з визначенням розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали думку захисника ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється

або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, суд приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яке відносить до особливо тяжких злочинів, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Суд, також приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Розглядаючи доводи захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язанного з триманням під вартою, суд вважає, що наявність у обвинуваченого місця мешкання,великої родини, що він є інвалідом 3-ї групи не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання. Так з огляду на характер інкримінованого злочину, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, чітким є переконання суду, що ані домашній арешт, ані інші більш мякі запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, без визначення розміру застави, не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 32, 34, 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 331,369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ ОСІ строком на 60 днів, тобто до 11.05.2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів до Одеського апелляційного суду.

Суддя ОСОБА_1