Справа № 947/2293/21
Провадження № 1-кп/947/514/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000055 від 11.01.2021року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки м. Дрездена, Німеччина, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої,не заміжня, бездітна, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 11.01.2021 приблизно о 13 годині 54 хвилин (більш точний час не встановлений), вона перебувала в приміщенні супермаркету «Сільпо» - ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», (), який розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 54/1.
Перебуваючи в приміщенні вказаного супермаркету, ОСОБА_4 на одній з торгівельних полиць із засобами гігієни, побачила пляшки шампунів проти лупи «head & shoulders», ємністю 400 мл. та 360 мл., внаслідок чого, у неї виник умисел спрямований на таємне заволодіння вищевказаним майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, а її злочинні дії залишаться не помітними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшовши до полиці, де знаходились шампуні, вона шляхом вільного доступу, дістала з полиці п`ять пляшок з шампунями проти лупи «head & shoulders основной уход», ємністю 400 мл., вартістю 95 гривень кожна, одну пляшку з шампунем проти лупи «head & shoulders основной уход 2 в 1», ємністю 400 мл., вартістю 95 гривень, дві пляшки з шампунями проти лупи «head & shoulders яблочная свежесть», ємністю 400 мл., вартістю 95 гривень кожна та одну пляшку з шампунем проти лупи «head & shoulders MEN ultra DETOX имбирная свежесть», ємністю 360 мл., вартістю 95 гривень, всього майна загальною вартістю 855 гривень, яке є власністю ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», () та яке поклала в сумку чорного кольору, яку вона мала при собі, після чого направилась на вихід із супермаркету.
В подальшому, ОСОБА_4 розуміючи, що її дії помітив охоронець супермаркету «Сільпо» ОСОБА_5 , який почав її переслідувати та вимагати зупинитися, але вона продовжуючи діяти відкрито для охоронця та не реагуючи на вимоги останнього, намагалась втекти з викраденим майном, прискоривши свій рух та вибігла з приміщення вказаного супермаркету. Однак, ОСОБА_4 розпорядитися викраденим майном не змогла, тобто злочин не довела до кінця з причин, не залежних від її волі, оскільки при спробі зникнути з місця вчинення злочину була затримана разом з викраденим майном співробітником охорони супермаркету біля заднього подвір`я супермаркету «Сільпо» по вул. Люстдорфська дорога, 54/1.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України та пояснила, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 11.01.2021 приблизно о 14:00 годині вона перебуваючи в супермаркеті «Сільпо» взяла з полиць п`ять пляшок з шампунями проти лупи, так поклала в свою сумку, після чого направилась на вихід із супермаркету не розрахувавшись за їх вартість, але в цей момент її побачив охоронець магазину, який почав її переслідувати та вимагати зупинитися, але вона не припинила свої дії, діяла відкрито, не реагуючи на вимоги охоронця намагалася втекти з викраденим майном, та вибігла з магазину. Однак, зникнути з викраденим майном не змогла, її затримали охоронці магазину. У скоєному щирокається, та просила суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілих вимог матеріального характеру, та відсутність обставин які обтяжують покарання, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.186 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: п`ять пляшок з шампунями проти лупи «head & shoulders основной уход» - вважати повернутими потерпілому за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1