Єдиний унікальний номер 205/5678/20
Провадження № 1-кп/205/1095/20
У Х В А Л А

3 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_6

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні заставодавцями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рамках даного кримінального провадження були подані письмові клопотання про повернення їм застави у розмірі 299 000,00 грн., 299 000,00 грн. та 32 600,00 грн. відповідно, які були внесені ними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрюваного ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із одночасним визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 630 600 грн., строк дії якої сплив 03 липня 2020 року, а отже, запобіжний захід у вигляді застави також припинив свою дію, у зв`язку із чим, на думку заставодавців, відповідно до ст.ст. 182, 203 КПК України, застава підлягає поверненню заставодавцям.

У підготовчому судовому засіданні застоводавці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали заявлені ними клопотання та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у письмових клопотаннях та зазначивши, що потребують у повергненні застави, оскільки через пандемію та встановлені карантинні обмеження потребують у грошових коштах.

Обвинувачений і його захисники у судовому засіданні підтримали клопотання заставодавців та просили суд повернути їм заставу внесену відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань заставодавців, посилаючись на відсутність підстав для повернення застави, оскільки запобіжний захід у вигляді застави не припинив свою дію і продовжує діяти до ухвалення остаточного рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотань, а також вислухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000032 від 04.03.2019 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також визначено розмір застави у сумі 630 600,00 грн., у разі сплати якої, на ОСОБА_5 було покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 05 травня 2020 року, заставодавцем ОСОБА_9 було сплачено у цьому кримінальному провадженні заставу у розмірі 299 000,00 грн. на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 05 травня 2020 року, заставодавцем ОСОБА_10 було сплачено у цьому кримінальному провадженні заставу у розмірі 299 000,00 грн. на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 05 травня 2020 року, заставодавцем ОСОБА_11 було сплачено у цьому кримінальному провадженні заставу у розмірі 32 600,00 грн. на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 8 ст. 182 КПК України передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Крім цього, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України також встановлено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України визначено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При цьому, частиною 7 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, аналіз та системно-логічне тлумачення вищезазначених положень кримінального процесуального закону вказує на те, що запобіжний захід у вигляді застави не містить строку його дії, на відміну від інших видів запобіжних заходів (домашній арешт, тримання під вартою), оскільки його зміст полягає у забезпеченні належного виконання підозрюваним або обвинуваченим покладених на них основних обов`язків щодо явки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, а отже, дія цього запобіжного заходу може бути припинена виключно у випадку ухвалення остаточного судового рішення у кримінальному провадженні або рішення про скасування запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту.

В той же час, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного або обвинуваченого під час досудового розслідування або судового провадження, на зазначених осіб також покладається додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які мають строк їх дії, що не може перевищувати двох місяців, та можливістю його продовження, при цьому, із закінченням цього строку, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію виключено в цій частині із скасуванням покладених обов`язків, що прямо визначено у ч. 7 ст. 194 КПК України.

А отже, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає помилковою і такою, що суперечить положенням процесуального закону позицію заставодавців про припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави після спливу строку дії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року та покладених останньою на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у зв`язку із чим, клопотання про повернення застави не підлягає задоволенню.

Крім того, у судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_8 було подано скаргу в порядку ч.2 ст.303 КПК України, в якій останній просив визнати постанови прокурора про залучення спеціалістів від 08.05.2020 року та 14.05.2020 року незаконними. Свою скаргу захисник мотивував тим, що рішення прокурора про залучення спеціалістів в галузі права у кримінальному провадженні, що оформлене постановою від 08.05.2020 року, якою залучено спеціаліста ОСОБА_12 , що має вищу юридичну освіту, проте у зазначеній постанові не надано жодних даних про її місце навчання, копії диплому, паспорту тощо. Також, системний аналіз норм Кримінального процесуального законодавства дозволяє однозначно стверджувати, що участь спеціаліста у кримінальному провадженні законодавчо обмежена наданням тільки консультацій та безпосередньої технічної допомоги сторонам під час проведення слідчих та/або інших процесуальних дій в межах наявних у нього спеціальних знань і навичок, та їх письмові висновки носять виключно інформаційний характер, та не є належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні обвинувачений та захисники адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 клопотання підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, зокрема зазначив, що захисником адвокатом ОСОБА_8 у своїй скарзі надається безпосередня оцінка належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні, що у відповідності до норм Кримінального процесуального законодавства має вирішуватися судом у нарадчій кімнаті.

Дослідивши матеріали скарги, а також вислухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (які не передбачені ч.1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Процесуальне рішення прокурора, яке є предметом цієї ухвали суду не підлягало оскарженню на стадії досудового розслідування на підставі ч.1 ст. 303 КПК України, а тому може були оскаржене під час підготовчого судового засідання.

Проте, доводи захисника, викладені у скарзі, фактично зводяться не до оцінки рішення прокурора про залучення спеціаліста з точки зору законності цього рішення, а до оцінки висновків залучених прокурором спеціалістів з точки зору належності та допустимості доказів.

Крім того, на переконання колегії суддів під час судового розгляду підлягають дослідженню та оцінці усі процесуальні рішення та дії, у тому числі викладені в окремих документах, які можуть вплинути на оцінку допустимості та належності доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, самі доводи скарг потребують фактично аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, усіх матеріалів кримінального провадження, оцінки доказів, становлять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки обов`язок доведення належності та допустимості доказів згідно з вимогами ст. ст. 91, 92 КПК України покладено на сторони.

Відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів, що має бути здійснено під час судового розгляду.

Оскільки докази та процесуальні документи, рішення, дії, вчинені у ході кримінального провадження, на даний час і у підготовчому судовому засіданні не досліджувалися, зважаючи на наведені положення КПК України, неможливість надання оцінки сукупності належності та допустимості доказів у всьому кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання, заявлена скарга по суті є передчасною, не доведеною належними доказами, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 182, 303, 314, 315, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотань ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про повернення застави відмовити.

В задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 на постанови прокурора про залучення спеціалістів від 08.05.2020 року та 14.05.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3