ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3963/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2559/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 cерпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суд залишив без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що наявність одного заохочення не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому судом враховано, що ОСОБА_7 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2019 року ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10.01.2020 року вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2019 року залишено без змін.

Крім того, під час вивчення характеристик та матеріалів особової справи на засудженого суд прийшов до висновку, що станом на 14.04.2021 року ОСОБА_7 характеризується посередньо.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву.

Засуджений посилається на те, що суд в своїй ухвалі врахував дві характеристики від 19.08.2019 р. та 14.04.2021 року, де в першій характеристиці вказано, що засуджений має стягнення за час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», проте вказана обставина не відповідає дійсності, начальник установи на даний факт повідомив засудженому, що сталася помилка, стягнень у нього немає.

До того ж, в характеристиці від 14.04.2021 року відсутня вказівка про наявність у засудженого стягнення, а суд першої інстанції зазначив про одне стягнення в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, засуджений має заохочення за сумлінну працю, що не враховано судом першої інстанції.

Засуджений вважає, що його заяву суд розглянув неналежним чином, при цьому врахував дві характеристики з розривом в два роки, не враховуючи, що засуджений має заохочення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив ухвалу районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
У частині першій ст. 370 КПК України зазначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України, може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк та лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконанні в тому, що він став шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2019 року за ч.2 ст. 186 КК України, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10.01.2020 року вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.04.2019 року залишено без змін.
Початок строку 08.04.2019 року. Кінець строку 08.04.2023 року.
Зі змісту характеристики на засудженого від 19 серпня 2020 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі з 11.04.2019 року.
З 11.04.2019 року тримався в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, заохочень не мав, мав одне стягнення за нетактовне ставлення до адміністрації.
З 10.02.2020 року відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не мав.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Відповідно до ст. 123 КВК бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», відвідує заплановані заходи , але не робить для себе належні висновки.

На профілактичному обліку засуджений не перебуває.

За вироком суду позову не має, має сплатити судові витрати на суму 858 гривень.

Згідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 14.04.2021 року засуджений з 11.04.2019 року знаходиться в місцях позбавлення волі.

З 11.04.2019 року тримався в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор». За час тримання в установі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 10.02.2020 року відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)», де характеризувався посередньо, стягнень не мав, має одне заохочення.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Відповідно до ст. 123 КВК бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», відвідує заплановані заходи, але не робить належні висновки.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений має подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці відповідно до рішення дисциплінарної комісії від 21.12.2020 року. (а.о.с. 58)

Рішенням комісії виправної колонії від 14.04.2021 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким,як особі яка не стала на шлях виправлення (а.о.с.59).

Між тим, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_7 є особою, яка раніше неодноразово судима, в тому числі за скоєння корисливих злочинів. Двічі звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, а також з іспитовим строком. Вчинив новий злочин проти власності, що в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку засудженого ОСОБА_7 , направлену на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності, та не свідчить про те, що він стає на шлях виправлення.

Доводи засудженого, що в характеристиці від 19.08.2019 року помилково зазначено про наявність у нього одного стягнення, та в його особову справу потрапили документи на іншу особу є хибними.

Під час перевірки матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 встановлено, що згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , 1985 року народження, затвердженої начальником державної установи «Харківська виправна колонія (№43)»полковником внутрішньої служби ОСОБА_8 19.08.2020 року за час тримання засудженого в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_7 мав одне стягнення за нетактовне ставлення до адміністрації(а.о.с. 39-40) .

Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 , 1985 року народження, рішенням дисциплінарної комісії від 12.07.2019 року на засудженого накладено стягнення у виді догани за нетактовне ставлення до адміністрації, а заохочень не має (а.о.с. 41).

Будь-якої інформації, яка спростовує даний факт, а так само документів на іншу особу матеріали особової справи не містять.

До того ж в матеріалах особової справи міститься характеристика на засудженого ОСОБА_7 від 19.08.2020 року, а не від 19.08.2019 року як зазначали засуджений та суд першої інстанції.

Твердження засудженого, що в рішенні суду, а саме в посиланні на характеристику від 14.04.2021 року помилково вказано про наявність у нього стягнення заслуговують на увагу.

Оскільки в характеристиці від 14.04.2021року, що міститься в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 , відсутня вказівка про наявність у нього стягнення за час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Щодо неврахування судом першої інстанції, що засуджений має заохочення за сумлінну працю колегія суддів зазначає наступне.

Згідно матеріалів особової справи та характеристики на засудженого ОСОБА_7 має одне заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці відповідно до рішення дисциплінарної комісії виправної колонії від 21.12.2020 року.

Крім того, при вирішенні питання про можливість застосування до засудженого вимог ст. 82 КК України суд першої інстанції врахував наявність у засудженого заохочення.

Отже, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України, місцевий суд, на переконання колегії суддів, всебічно, повно та детально з`ясував всі обставини, що характеризують особу засудженого та й інші обставини, які дають можливість дійти висновку, чи став засуджений на шлях виправлення.

Сам факт, що засуджений за час відбування покарання з 2019 року має одне заохочення не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_7 не навів в своїй апеляційній скарзі.
Усупереч доводам, на які посилається засуджений у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до нього положення ст.82КК України не заслуговують на увагу, бо не ґрунтуються на законі.

Підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді