Справа № 357/6392/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуюча суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 7 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000166, внесене 16 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Біла Церква Київської області, громадянка України, із повною середньою освітою, не заміжньою, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого

обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
сторона захисту:
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-
У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 червня 2020 року близько 00:45 годин ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «Карат» за адресою Київська область, Білоцерківський район, м.Узин, вул.Незалежності буд.18, та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись темною порою доби, відсутністю власниці та тим, що за їхніми діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрали багаторічну сформовану кімнатну рослину (вазон) виду «Монстера» вартістю 500 гривень та три багаторічні сформовані кімнатні рослини (вазон) виду «Пеларгонії» вартістю 210 гривень, що належить ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 710 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачуються в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, а саме в частині злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони правильно розуміли їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинувачену ОСОБА_3 яка визнала, що вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та надала покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкувала про вчинене, висловила раскаяність у скоєному.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України та в цій частині надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними в обвинувальному акті, жалкував про вчинене, стверджував, що все повернув власнику.
З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченим обставини вчинення злочину суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст.91 КПК України і в тому числі щодо події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винуватості обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення злочину.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України відносно ОСОБА_3 не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України відносно ОСОБА_4 не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_3 , яка раніше не судима, характеризується посередньо, скарг на неї не надходило, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має неповнолітню доньку, обставину, яка помішує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, неможливе без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства і йому має бути призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 призначене покарання, яке не перевищує п`ять років позбавлення волі, зважаючи на те, що вона раніше не судима, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 75 КК України для її звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В свою чергу, зважаючи на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини їх вчинення, дані про особу ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, характеризується посередньо, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, 02 листопада 2018 року знятий з обліку Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, як сплативший штраф, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, неможливе без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства і йому має бути призначене покарання передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 призначене покарання, яке не перевищує п`ять років позбавлення волі, зважаючи на те, що вона раніше не судима, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 75 КК України для її звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 18 червня 2020 року багаторічну сформовану кімнатну рослину (вазон) виду «Монстера» та три багаторічні сформовані кімнатні рослини (вазон) виду «Пеларгонії» - визнані речовими доказами.
Згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно повернути власнику.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.
Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк один рік, який обчислювати з 26 липня 2021 року.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 виконувати такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк один рік, який обчислювати з 26 липня 2021 року.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: багаторічну сформовану кімнатну рослину (вазон) виду «Монстера» та три багаторічні сформовані кімнатні рослини (вазон) виду «Пеларгонії» - вважати такими, що повернуті власнику ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1