ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/768/21 Справа № 185/3527/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 21.02.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України - на 1 рік з іспитовим терміном;

- 29.04.2020 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України - з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Не погодившись із вказаним вироком, засуджена подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, в якому просить поновити їй строк на апеляційне оскарження вищевказаного вироку, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, засуджену та її захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку та просили поновити строк, перевіривши надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до ст. 399 КПК України, особа має право порушувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав поважності його пропуску.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо ОСОБА_7 було ухвалено 09 листопада 2020 року. Згідно журналу судового засідання та вироку від 09 листопада 2020 року, ОСОБА_7 була присутня в судовому засіданні разом зі своїм адвокатом. Копію зазначеного вироку ОСОБА_7 отримала 09 листопада 2020 року, що підтверджується власноруч написаною розпискою (а.с. 120). Вказаний вирок набрав чинності 10 грудня 2020 року.

Проте апеляційну скаргу на вказаний вирок було подано лише 20 січня 2021 року, тобто зі значним пропуском строку.

Відповідно до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків.

Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України», Високий суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження вищевказаного вироку, а тому апеляційна скарга засудженої, відповідно до ст. 399 КПК України, підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 395, 398, 399, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - відмовити.

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - повернути апелянту.

Копію ухвали та оригінал апеляційної скарги разом з додатками невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4