Справа № 296/771/21
УХВАЛА
Іменем України

29 січня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Житомира клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт Озерне, Житомирської обл., не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, є особою з інвалідністю 2 групи, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 19.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло зазначене клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000156 від 19.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2020 в період з 10 год. 20 хв. до 12 год. 55 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за передньою змовою групою осіб, перебуваючи неподалік від заздалегідь пристосованої нежитлової споруди, розташованої на території земельної ділянки у лісовій посадці, що знаходиться за межами населеного пункту с.Піски Житомирського району Житомирської області, прохід до якого здійснюється безперешкодно, незаконно виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Продовжуючи свої злочинні дії, останні перенесли, незаконно виготовлену психотропну речовину до автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_4 .

Цього ж дня, приблизно о 13 год., продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , керуючи вказаним автомобілем, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирушив у напрямку м.Житомира, тобто здійснив перевезення психотропних речовин, обіг яких обмежено - амфетамін, з метою подальшого їх збуту, а ОСОБА_10 залишився на місці виготовлення психотропних речовин з метою приховування та знищення слідів злочинної діяльності.

29.01.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча зазначила, що:

- причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами;

- ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

- тяжкість покарання є суттєвою обставиною при оцінюванні ризику можливого переховування від слідства та суду;

- на існування ризику можливого переховування від слідства та суду суттєво впливає той факт, що співучасники, покидаючи місце події, не виконали вимогу працівників поліції зупинити транспортний засіб та пошкодили службовий автомобіль. Підозрюваний ніде не працює, єдиним джерелом його доходів є кошти, отримані внаслідок незаконної діяльності, пов`язаної із виготовленням та збутом психотропної речовини;

- на даний час слідством ретельно вивчаються матеріали проведення негласних слідчих розшукових дій, встановлюються та допитуються особи, які купували у підозрюваних психотропні речовини. Маючи тісні зв`язки серед наркозалежних жителів області, підозрюваний має можливість впливати на вказаних осіб з метою викривлення їх показань.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, та просив його задовольнити, посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КК України.

Захисник ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначила, що підозра може бути обґрунтованою тільки після проведення експертизи на предмет належності вилученого у підзахисного до психотропних речовин. Жодні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені: всі докази у кримінальному провадженні були вилучені, тому відсутній ризик їх спотворення; ризик впливу не доведений. Просить врахувати, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки: на утриманні у підозрюваного перебуває малолітня дитина; він є учасником АТО та особою з інвалідністю 2 групи; одружений. Крім того, підозрюваний перебуває на психіатричному обліку, відповідно до медичних документів має потребу в супроводжуючому та специфічному лікуванні, чого не може бути повноцінно реалізовано в умовах СІЗО.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обгрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відеоконтроль особи від 21.01.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 21.01.2021; протоколом про результати спостереження за місцем від 28.01.2021, у ході якого зафіксовано факт виготовлення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 речовини, схожої на амфетамін; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 15.10.2020; протоколом про результати спостереження за місцем від 29.01.2021; протоколом затримання ОСОБА_11 від 28.01.2021, у ході якого вилучено 5 зіп-пакетів та 45 фольгових згортків з речовиною білого кольору, зовні схожою на амфетамін; протоколом обшуку автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , від 28.01.2021 у ході якого вилучено пляшку з рідиною, яка згідно показань ОСОБА_7 є «заготовкою» для подальшого виготовлення амфетаміну; протоколом огляду місця події, а саме земельної ділянки у лісовій посадці, що знаходиться за межами населеного пункту с.Піски Житомирського району Житомирської області, від 28.01.2021, у ході якого вилучено знаряддя для виготовлення психотропної речовини: колби, пляшки, хімічні засоби, мірні стакани, фольга та інше; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 .

Щодо наявності ризиків та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони є обґрунтованими.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність і що підозрюваний намагався покинути місце події, проте був затриманий. Більш того, як вбачається із рапорту оперуповноваженого ЖУ ДВБ НПУ від 28.01.2021, саме ОСОБА_4 перебував за кермом автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , намагаючись на цьому транспортному засобі покинути місце події.

Крім того, слідчий суддя не виключає ризику впливу підозрюваного, у разі його перебування на волі, на осіб, коло яких ще встановлюється органом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується тяжкий злочин, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено. Доводи захисника щодо наявності у підозрюваного на утриманні малолітньої дитини та статус одруженого не переважають над наявністю існуючих ризиків.

Доводи сторони захисту про необхідність супроводу підозрюваного внаслідок наявної у нього психічної хвороби, а відтак і неможливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, виходячи із наступного.

Як вбачається із свідоцтва про хворобу № 175-п, складеного за результатами проведення огляду ОСОБА_4 , 1977 р.н., госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ», в ньому зазначений наступний діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». В пункті 14 свідоцтва вказано: «У супроводжуючому має потребу. Потребує одного супроводжуючого». Разом з тим, такий висновок був зроблений в лютому 2018 року. Станом на день розгляду клопотання у медичних документах, наданих стороною захисту, відсутня будь-яка актуальна інформація щодо необхідності постійного супроводжуючого хворого. Слідчий суддя також зазначає, що стороною захисту не надано доказів того, що увесь цей період з лютого 2018 року по теперішній час підозрюваний перебував у постійному супроводі відповідної особи і що така особа насправді існувала (з наданням документів, які підтверджують повноваження особи на супровід, тощо). Оскільки доказів постійного супроводу підозрюваного не надано, як і не надано доказів того, що зі спливом досить тривалого часу з лютого 2018 року, з урахуванням проведеного лікування, така потреба ще має місце, що може бути підтверджено відповідним спеціалістом та документацією, слідчий суддя вважає, що твердження сторони захисту в цій частині є недоведеними. Також, посилання захисника ОСОБА_5 на неможливість отримання належного лікування підозрюваним в умовах СІЗО не є обґрунтованим.

Крім того, із індивідуальної програми реабілітації інваліда № 309 від 19.04.2019, видно, що реабілітація ОСОБА_4 полягає в необхідності відновного лікування в амбулаторних умовах, він може виконувати просту некваліфіковану працю із працевлаштуванням, стаціонарне лікування по клінічним показам за рішенням лікуючого лікаря.

Таким чином, на думку слідчого судді, стороною захисту не надано вагомих доказів неможливості перебування підозрюваного під вартою з урахуванням наданої медичної документації на момент розгляду клопотання.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя, з урахуванням наданої інформації в судовому засіданні щодо наявності у підозрюваного психотичного розладу здоров`я, зобов`язує прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 забезпечити проведення судово-медичного обстеження та надання належної медичної допомоги/лікування ОСОБА_4 відповідно до встановлених за результатами такого обстеження медичних показань.

Також слідчий суддя зазначає, що сторона захисту не позбавлена можливості на звернення до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який у випадку наявності таких обставин щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , з якими пов`язується неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Відповідно до вимог абзацу 1 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , слід задовольнити: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та визначити заставу у розмірі 22 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 49940 грн, яка на думку суду, є достатнью для запобігання ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків у межах кримінального провадження № 0000156 від 19.02.2020.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 13 годин 04 хвилин 28 березня 2021 року включно.

Зобов`язати прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 забезпечити проведення судово-медичного обстеження та надання належної медичної допомоги/лікування ОСОБА_4 відповідно до встановлених за результатами такого обстеження медичних показань.

Визначити заставу, достатню для виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 22 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 49940 грн.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

У разі не виконання вказаних вище обов`язків застава буде звернена в дохід держави та може бути вирішено питання про застосування іншого запобіжного заходу.

Вказані вище обов`язки покладаються на підозрюваного до 28.03.2021.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали до 28.03.2021 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено: 15.02.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1