Справа № 199/2166/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0000278 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування арешту майна на автомобіль «BMW» № НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом, який повернути ОСОБА_6 ..

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, та заявив, що а автомобіль було повернуто ОСОБА_6 під час досудового розслідування, який його відремонтував, що підтвердив обвинувачений.

Також, прокурор заявив, що в межах іншого кримінального провадження на зазначений автомобіль накладено арешт слідчим суддею.

Суд, вирішуючи заявлене захисником клопотання, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до висновку, що воно не може бути задоволено за наступних обставин.

Вирішуючи заявлене клопотання суд враховує, що ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Таким чином, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписом ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Так, 1) з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, за ч.2 ст.286 КК України.

2) стороною захисту не подано суду ухвалу слідчого судді про накладання арешту на майно, хоча про це вказано у реєстрі матеріалів досудового розслідування для підтвердження свого клопотання;

3) стороною захисту не доведено, що в подальшому у застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170,174,369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна на автомобіль «BMW» № НОМЕР_1 , та повернення його ОСОБА_6 відмовити

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя: ОСОБА_1