Справа № 750/3350/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/519/21
Категорія - ч.ч.1, 2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0004980 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, працює мийником рухомого складу ФОП « ОСОБА_10 », раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч.2 ст.307 КК України - до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.01.2021 року на майно ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4086,25 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 приблизно в середині грудня 2020 року, діючи умисно, з метою збуту психотропних речовин, з корисливих мотивів, використовуючи всесвітню мережу «Інтернет», придбав поліетиленовий пакет з речовиною, який в подальшому переніс до місця свого мешкання та до 23.12.2020 незаконно зберігав в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

23 грудня 2020 року, о 15 год. 25 хв., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, незаконно збув за гроші в сумі 300 грн. ОСОБА_11 , який був залучений зі зміненими анкетними даними для проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів та психотропних речовин як покупець, поліетиленовий пакет з речовиною, яка відповідно висновку експерта № СЕ-19/125-20/12500-МРВ від 30.12.2020 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою в перерахунку на амфетамін-основу 0,4826 г.

19.01.2021 ОСОБА_8 , використовуючи всесвітню мережу «Інтернет», повторно, з метою збуту психотропних речовин, придбав речовину, яку в подальшому незаконно, з метою збуту зберігав за місцем свого проживання, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

21.01.2021, у період часу з 13.58 год. до 15.15 год., працівниками поліції проведено обшук у квартирі за вищевказаною адресою, під час якого виявлено та вилучено у ОСОБА_8 поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною, яка відповідно висновку експерта - № СЕ-19/125-21/605-МРВ від 28.01.2021 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 9,37312 г; металеву дошку з нашаруваннями порошкоподібної речовини, яка відповідно висновку експерта - № СЕ-19/125-21/603-МРВ від 28.01.2021, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 0,3736 г; та електронні ваги з нашаруваннями порошкоподібної речовини, яка відповідно висновку експерта - № СЕ-19/125-21/604-МРВ від 27.01.2021, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 0,00003 г. Загальна маса вилученої психотропної речовини становить 9,74675 г, що є великим розміром, яку ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, з наступними змінами та доповненнями, амфетамін віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено (таблиця 2, список 2).

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією усього належного йому майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування, звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Зокрема, призначаючи покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільняючи від його відбування, місцевий суд урахував ті самі обставини, які пом`якшують покарання, що є недопустимим. Зазначив, що місцевий суд не в достатній мірі врахував, що обвинувачений скоїв тяжкі кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів. Також, вважав за необхідне призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, є непереконливими, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

Призначене ОСОБА_8 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, врахував також дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що останній щиро розкаявся, визнавши протиправність своєї поведінки, критично оцінив свої дії на збагачення в такий спосіб, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою, вказав працівникам поліції на спосіб придбання ним психотропних речовин та місця «закладок», де він забирав ці речовини, а також розповів обставини подальшого розповсюдження психотропних речовин.

Разом з цим, щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання. Жодних обставин, які б обтяжували його покарання, у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

За змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним двох кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.307 КК України та з урахуванням положень ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, з дотриманням вимог ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, місцевий суд дійшов правильного висновку, що це буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи, що скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_8 відбувалось під контролем правоохоронних органів, від його дій реальної шкоди не настало, доводи прокурора про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4