Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3173/21
Провадження № 1-кс/723/3911/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУЕП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУЕП в Чернівецькій області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецького відділук Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 посилаючись на те, що 31 липня 2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000200 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України, з приводу того, що 30.07.2021 року в адміністративних межах с. Буденець Чернівецького району Чернівецької області біло виявлено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» із днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Іжівці Чернівецького району Чернівецької області який перевозив піщано-гравійну суміш об`ємом близько 9,36 метрів кубічних без відповідних документів.

31.07.2021 року постановою слідчого вантажний автомобіль та піщано-гравійна суміш були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що вказаний вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» із днз НОМЕР_1 із піщано гравійною сумішшю є речовим доказом та те, щзо у водія ОСОБА_5 жодних докуменгтів про походження піщано-гравійної суміші не було, місце видобутку вказаної суміші не встановлено, а вказану подію кваліфіковано за ч.2 ст. 240 КК України, слідчий та прокурор просили накласти арешт на вказаний автомобіль та піщано-гравійну суміш з метою збереження речових доказів.

В суді слідчий підтримав своє клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні обставини та посилаючись на необхідність збереження речових доказів.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім цього абзац другий ч.1 ст.170 КПК України передбачає певні ризики, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Посилаючись в клопотанні на мету арешту зазначеного автомобіля ініціатори клопотання зазначають про те, що він є доказом злочину, а посилаючись на завдання цього арешту вказують на необхідність позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Ризиками ж на думку слідчого та прокурора є можливість у будь-якої особи відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, сховати і передати цей автомобіль, що призведе до втрати речового доказу.

Таким чином ініціатори клопотання визначились із підставою і метою арешту майна, а також із ризиками, але жодних документів на підтвердження цього не надали, обмежившись повторенням диспозицій законодавчих актів без відповідного обгрунтування фактичних обставин і доказів та без надання документів чи інших матеріалів, якими вони обгрунтовують доводи клопотання.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу, що в данному конкретному випадку свідчить виключно про виконання законодавчого обов`язку слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання.

Крім цього, вирішуючи питання про арешт зазначеного в клопотанні, майна слідчий суддя враховує також і положення ч. 2 ст.173 КПК України та з цього приводу зазначає наступне.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Крім цього, на думку слідчого судді, слідчий та прокурор, не визначивши попередньо ні розмір шкоди ні вартість транспортного засобу, який необхідно арештувати, передчасно просили арештувати це майно, оскільки неможливо визначити передбачені п.5 та п. 6 ч.2 ст. 173 КПК України, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третьої особи, якою є громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель с. Їжівці Чернівецького району Чернівецької області.

Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, однак на думку суду перевезення піщано-гравійної суміші не є видобуванням корисних копалин. Арешт пропонується накласти на автомобіль, який не може бути використаним як доказ у цьому кримінальному провадженні, а отже цей автомобіль не підлягає арешту.

Виходячи із положень Європейської Конвенція про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 року, ратифікувавши яку 17 липня 1997 p., Україна визнала не лише право на «мирне володіння майном», а й згідно із положеннями ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном.
Згідно рішень Європейського суду «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» відображено визнання права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Зважаючи на невиконання ініціаторами клопотання вимог національного законодавства та враховуючи вказані норми прецедентного права, слідчий суддя не може погодитись із висновками слідчого і прокурора, щодо порушення зазначеного права власника транспортного засобу марки КАМАЗ», днз НОМЕР_1 із піщано гравійною сумішшю,виходячи тільки із завдань кримінального провадження без врахування норм щодо захисту права власності та норм щодо співмірності вартості майна і розміру шкоди.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури по арешт майна відмовити, внаслідок недоведеності як необхідності арешту так і наявності відповідних ризиків.

Слідчий суддя