Справа № 304/1785/19 Провадження № 1-кп/304/63/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000279 від 24 червня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (зенітно-ракетні війська Збройних Сил України), неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 ,
їх представника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2019 року о 19.03 год обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Fabia», р/н НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Ужгородській в місті Перечин Перечинського району Закарпатської області у напрямку села Кам`яниця Ужгородського району, не помітив автомобіль марки «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався попереду у нього у попутному напрямку, знизив швидкість та мав намір виконати маневр повороту вправо, заїхавши на парковку ресторану «Турянська Долина», однак в порушення п. 2.9. а, 10.1., 11.3. Правил дорожнього руху України, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, не вжив ніяких заходів до зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду марки «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в той час рухався автомобіль марки «Mercedes Benz 200», р/н НОМЕР_4 , під керуванням потерпілого ОСОБА_5 , на такій відстані, на якій водій вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, в результаті якого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді «Політравма. (Поєднана травма). Закритий уламковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий внутрішньо-суглобовий багатоуламковий перелом дистального метаепіфізу правої стегнової кістки із зміщенням відламків», а також пасажири ОСОБА_6 , 1981 року народження, отримала тілесні ушкодження у вигляді «закритого уламкового перелому латеральної кісточки правої гомілки із зміщенням» та ОСОБА_6 , 2008 року народження, у вигляді «політравми. ЗЧМТ. Струсу головного мозку. Закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням відламків. Закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки без зміщення відламків. Закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків. Забійно-рваної рани нижньої губи», які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 23 червня 2019 року він прямував з дому на автомобілі марки «Шкода Фабія», р/н НОМЕР_2 , до села Кам`яниця Ужгородського району. по вулиці Ужгородській в місті Перечин неподалік ресторану «Турянська Долина», перед ним їхав автомобіль марки «ВАЗ 2101», який, не вмикаючи покажчик повороту, різко загальмував, оскільки повертав на парковку вказаного ресторану. Тоді він, щоб уникнути зіткнення, зманеврував, виїхав на зустрічну смугу руху, однак дорога була слизька і він не впорався з керуванням, після чого відчув удар. Він втратив свідомість, а коли прийшов до себе, то почув крики, побачив швидку та інші автомобілі. Також зазначив, що алкоголь до ДТП він не вживав, коли прийшов до тями, то випив з пляшки з написом «Кока Кола», однак там виявилася не вода, на смак, схоже на коньяк, крім цього йому водили знеболюючи препарати, а після цього всього він проходив тест на стан сп`яніння. Просив суворо його не карати, оскільки про вчинене щиро жалкує. Його захисник зазначив, що цивільний позов вони визнають частково.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що близько 18.00 год 23 червня 2019 року у неділю, вони їхали на власному автомобілі з міста Ужгорода. Біля ресторану «Турянська Долина» в місті Перечині вони побачили як на них, об`їжджаючи автомобіль марки «ВАЗ», білого кольору, який рухався їм назустріч, виїжджає автомобіль марки «Шкода», червоного кольору. Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що він, будучи водієм, аж виїхав на обочину, однак водій на автомобілі «Шкода» все одно зіткнувся з їх автомобілем. З його боку водія прийшовся найсильніший удар, дружина сиділа ззаду нього, а донька спереду на пасажирському сидінні. Він був при свідомості, а жінка свідомість втратила, їх практично вирізали з автомобіля рятувальники. Їх представник та представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала вимоги цивільного позову, пред`явленого нею до обвинуваченого, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі та просила такий задовольнити.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» (Case of John Murray v. United Kingdom, Заява 18731/91, рішення від 25 січня 1996 року, статус рішення остаточне, Reports of Judgments and Decisions 1996-I).

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Як особа ОСОБА_3 по місцю проживання та несення служби характеризується позитивно, з 10 січня 2019 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідально ставиться до виконання обов`язків, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а. с. 173, 174, 175, 176, 177).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття часткове відшкодування шкоди, та активне сприяння розкриттю злочину та його молодий вік.

Крім того в судовому засіданні на підтвердження того факту, що обвинувачений ОСОБА_3 під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, стороною обвинувачення надано виключно наступні докази: 1. Ухвалу слідчого судді про проведення експертизи на 2-х аркушах; 2. Висновок експерта № 1162 від 02.07.2019 року; 3. Талон з результатами відображених результатів застосування приладу DRAGER на 1-му аркуші; 4. Акт огляду на стан сп`яніння 1 арк.;

В судовому засіданні досліджено висновок експерта № 1162 від 02.07.2019, відповідно до резолютивної частини якого вбачається, що при дослідженні взірця крові обвинуваченого ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,84 ‰, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (а. с. 164-166).

В судовому засіданні також захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , за підтримання обвинуваченого заявлено клопотання про визнання даного висновку та всіх інших документів, які підтверджують факт алкогольного сп`яніння, недопустимими та неналежними доказами.

Заслухавши прокурора, який проти задоволення вказаного клопотання захисника ОСОБА_8 заперечив, дослідивши та вивчивши надані матеріали, суд приходить до такого висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що судово-медична експертиза взірця крові обвинуваченого гр. ОСОБА_3 , за результатами якої складений висновок № 1162 від 02.07.2019 року, проведена за ухвалою слідчого судді від 25 червня 2019 року. Згідно з даною ухвалою в розпорядження експерту вирішено надати зразки крові гр. ОСОБА_3 , без відповідної конкретизації: в чому такі зразки збережені та яким чином вони опечатані. Крім того, в описовій частині відповідної ухвали з посиланням на клопотання слідчого вказується, що кров для експертного дослідження була відібрана у гр. ОСОБА_3 23.06.2019 року, без зазначення медичного закладу, де саме такі медичні маніпуляції здійснені. В той же час згідно з витягом із ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується гр. ОСОБА_3 , були внесені до цього Реєстру лише 24.06.2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що відібрання зразка крові для проведення експертного дослідження проводилось ще до внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому вимогами КПК України не регламентувалось. Проте експертиза, яка досліджувала зразок біологічного матеріалу, призначалась як доказ в межах досудового розслідування. Тому, направлений для дослідження судовому експерту зразок із медичного закладу, де він перебував після відібрання, слідчий повинен був отримати за ухвалою слідчого судді про надання тимчасового доступу до матеріалів і належним чином долучити до матеріалів кримінального провадження у спосіб, передбачений КПК України, саме тому такі докази не можуть бути визнані належними і допустимими.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

Під час судового засідання суду не надані будь які документи, які б підтверджували факт та обставини відібрання у обвинуваченого ОСОБА_3 зразка крові та її опечатування.

До передачі зразка крові стороні обвинувачення дії медичних працівників при відборі крові регулюються методичними рекомендаціями «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» узгодженими 18 січня 2011 Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України (надалі-Порядок). Відповідно до вказаного Порядку для маркірування флаконів готують дві етикетки. Одну для флакона зі зразком для аналізу, другу - для флакона із контрольним зразком. На кожний флакон поверх кришки зверху-донизу за допомогою клею ПВА вклеюються хрест на хрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких вклеюються етикеткою із зазначенням: виду біологічного матеріалу: номера проби за реєстраційним журналом; дати і часу відбору проби; прізвища, імені, по-батькові та підпису медичного працівника, який підготував пробу: прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, чий зразок біологічного матеріалу було відібрано. Перехрестя скріплюють печаткою. (Підписи ставлять на приклеєну на флакон етикетку. При відмові особи, яку обстежують, поставити підпис, необхідно про це зробити відмітку у журналі реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу). Етикетку довкола закріплюють прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Як встановлено в судовому засіданні спосіб упакування зразка крові наданого експертові, виконаний з порушенням вимог Порядку. Зокрема, на етикетці відсутні:

- наклеєні хрест на хрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких вклеюються етикеткою, (натомість зазначено, що флакон просто закупорений, закритий гумовим корком під металевим ковпачком, по корку і по дну обліплений смужкою паперу, і по корку опечатаний прямокутним штампом. Етикетка довкола не закріплена прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

- прізвище, ім`я, по-батькові та підпис медичного працівника, який підготував пробу (натомість вказано лише дані лікаря, який таку відправив ОСОБА_10 ).

Такий спосіб упакування, на переконання суду, не забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності відібраного зразка.

Крім того, у матеріалах досудового розслідування відсутні відомості про кількість відібраних зразків. У випадку, якщо в медичній установі було відібрано два зразка, як це передбачено Порядком, то відомості про факт такого відбору та про місце зберігання чи дослідження другого, контрольного зразка, в матеріалах досудового розслідування також відсутні. Якщо ж відбирався лише один зразок, то відсутні відомості про причини порушення Порядку ще й у цій частині. Відомості про те, що пакет з флаконом, у якому знаходився зразок крові, вилучався слідчим із приймального відділення лікарні, де проводився забір крові суду не надані. Не надані суду також відомості, які б свідчили про факт та час вилучення зразка крові із медичної установи, про особу, яка його вилучила та про документ, на підставі якого проведене вилучення, а також про час та обставини передачі зразка для проведення експертизи. Також невідомо ким доставлено флакон на експертизу, та при яких умовах проби доставлено влітку кров, в згаданому висновку не вказано. Таким чином, відомості про процесуальне джерело отримання зразка крові, який досліджувався експертизою, до матеріалів досудового розслідування не долучені, стороні захисту не відкриті і суду не надані. Також, відсутність тимчасового доступу слідчого судді до талону з приладу «DRAGER» та акту огляду на стан сп`яніння свідчить про недопустимість всіх вищевказаних доказів внаслідок порушення порядку їх отримання. Допустимим доказом визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ч. 1 ст. 86 КПК України).

В той же час, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України у випадку, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Однак висновок експерта № 1162 від 02.07.2019 року, складений за результатами проведення судово-медичної експертизи взірця крові, не містить відкритих стороні захисту документів, у яких зазначені відомості про процесуальне джерело та обставини отримання зразка крові, який досліджувався експертизою. Таким чином висновок експерта № 1162 від 02.07.2019 року не може бути використаний як допустимий доказ у даному кримінальному провадженні, а тому суд, - визнає даний доказ недопустимим. Недопустимими суд також визнає і талон з приладу «DRAGER», а також акт огляду на стан сп`яніння, так як останні здобуті в порядку, не передбаченому КПК України.

З правової позиції, яка відображена у постанові Верховного Суду в справі №754/17019/17 (провадження № 51-2568км19) вбачається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. В даному ж випадку відсутні докази того, що обвинувачений вживав алкоголь до скоєння ДТП, стороною обвинувачення такі не надані.

З врахуванням досліджених обставин, суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення факт порушення ОСОБА_3 п. 2.9 а. Правил дорожнього руху України, в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , характер вчинення ним правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, винному ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи заявлений представником потерпілих адвокатом ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, суд приходить до такого.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , 23 червня 2019 року спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, пошкодили транспортний засіб та зазнали моральних страждань. Відтак адвокат ОСОБА_7 як представник потерпілих просить стягнути: - з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 1981 року народження, по 21 306,57 грн на придбання ліків та медичних засобів; - з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 168 900 грн на оперативне лікування та ендопротезування, а також ОСОБА_6 , 1981 року народження, 21 000 грн на оперативне лікування; - з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 100 000 грн матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП; - з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 110 910,25 грн матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП; - з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 1981 року народження, та ОСОБА_6 , 2008 року народження, по 34 423,34 грн моральної шкоди; - з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , 1981 року народження, витрати на оплату роботи експерта Закарпатського НДЕКЦ у розмірі 371 грн.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність прямого причинного зв`язку між ДТП і виявленими в потерпілих тілесними ушкодженнями, підтверджені доказами у кримінальному провадженні, показами самого обвинуваченого та потерпілих.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, які визначаються на підставі довідок, рецептів лікарів, рахунками про їх вартість тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільна відповідальність обвинуваченого гр. ОСОБА_3 застрахована полісом № АМ 8162957 ПрАТ «УПСК» в наступних межах: за шкоду заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого 200 тис. грн., шкоду заподіяну майну 100 тис. грн. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи

Внаслідок ДТП позивачі зазнали тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим їм довелось лікуватися і придбавати ліки на лікування, що завдало фінансових втрат. Матеріалами справи, зокрема копіями чеків, підтверджено придбання потерпілими ліків та медичних засобів на загальну суму 42 613 грн. 14 коп. (сорок дві тисячі шістсот тринадцять гривень 14 коп.)

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до наведеного, потерпілому ОСОБА_5 показане оперативне лікування та ендопротезування, вартість якого становить 168900,00 грн. (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, потерпілій ОСОБА_6 показане оперативне лікування вартість якого становить 21000,00 грн. (двадцять одну тисячу гривень, 00 коп.), тобто це є обов`язкові та необхідні витрати, які будуть понесені потерпілими.

Крім того, в ДТП було пошкоджено належний потерпілому на праві користування автомобіль марки «Mercedes-Benz 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Матеріальний збиток, завданий гр. ОСОБА_5 внаслідок пошкодження його автомобіля, був встановлений належним чином з урахуванням «Висновку експертного дослідження № 13/87/ЕД від 19.12.2019 року Закарпатського НДЕКЦ», складеного судовим експертом ОСОБА_11 і становить 81 964,63 грн.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права так само як і власник цього майна.

Крім того, гр. ОСОБА_6 понесла витрати, пов`язані з оцінкою завданої матеріальної шкоди автомобілю, шляхом оплати роботи експерта Закарпатського НДЕКЦ у розмірі 371,00 грн (триста сімдесят одна гривня), що підтверджується копією квитанції.

Цим кримінальним правопорушенням потерпілим було спричинено моральні та фізичні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах і фізичному болю.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначено у позовній заяві, потерпілим внаслідок вищезазначеної ДТП завдано моральну шкоду, а саме: гр. ОСОБА_5 зазнав фізичного болю та страждань, став інвалідом, пересувається виключно з допомогою милиць, потребує кількох хірургічних операцій. Він втратив можливість вільно ходити, нормально водити автомобіль, працювати і відчувати себе потрібним суспільству. Його ноги вже ніколи не будуть функціонувати як до аварії; гр. ОСОБА_6 зазнала фізичних, душевних, психічних страждань. Вона вимушена була звільнитися з роботи для догляду за травмованим чоловіком та малолітньою донькою. Синці та гематоми на обличчі потерпілої не сходили тривалий час. Сильні головні болі тривають і на даний час. Потерпілій було складно вирішувати необхідні побутові потреби: відвідувати магазин, готувати їжу тощо. Складно було вільно займатись своєю малолітньою донькою та чоловіком; гр. ОСОБА_6 , 2008 р.н., є підлітком, яка пережила сильний фізичний біль та страждання, отримала знівечення (рубці) на обличчі. Потерпіла до сьогоднішнього часу не може відвідувати школу, переживає страх та тривогу. Після вказаного злочину веде закритий спосіб життя, у неї погіршився стан здоров`я, погано спить ночами, виявляється занижена самооцінка як особистості. У дівчинки не має можливості вільно пересуватися, спотворені рубцями та опіками обличчя та тіло. Вона змушена докладати значні зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивачі оцінюють у наступному розмірі: гр. ОСОБА_5 - моральна шкода у розмірі 100 000,00грн. (сто тисяч гривень); гр. ОСОБА_6 - моральна шкода у розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень); гр. ОСОБА_6 , 2008 р.н. - моральна шкода у розмірі100 000,00 грн. (сто тисяч гривень).

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений гр. ОСОБА_3 відшкодував потерпілим моральну шкоду на загальну суму 196710,00 грн (сто дев`яносто шість тисяч сімсот десять гривень). Враховуючи наведене, а також принципи розумності та справедливості, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 додаткової моральної шкоди на користь ОСОБА_5 в сумі 100 тис. грн., ОСОБА_6 в сумі 100 тис. грн. та ОСОБА_6 , 2008 р.н. в сумі 100 тис. грн. є безпідставними та необгрунтованими.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження не обирався.

Питання процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 124, 174 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та ПрАТ «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_5 21 306,57 (двадцять одну тисячу триста шість) грн 57 коп на придбання ліків та медичних засобів.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 21 306,57 (двадцять одну тисячу триста шість) грн 57 коп на придбання ліків та медичних засобів.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_5 168 900 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень на оперативне лікування та ендопротезування.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь неповнолітньої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень на оперативне лікування.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_5 81 964 (вісімдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят чотири) грн 63 коп матеріального збитку (матеріальної шкоди) за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 371 (триста сімдесят одну) грн витрат на оплату роботи експерта Закарпатського НДЕКЦ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «Skoda Fabia», р/н НОМЕР_2 , який зберігається на території відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути володільцю ОСОБА_3 ; автомобіль марки «Mercedes Benz 200», р/н НОМЕР_4 , який зберігається на території відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути володільцю ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судових автотехнічних експертиз №9944 від 05 липня 2019 року у розмірі 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн, № 9945 від 05 липня 2019 року у розмірі 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн та № 1133 від 17 жовтня 2019 року у розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2019 року скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1