Справа № 761/7801/21
Провадження № 1-кс/761/5305/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 053 98 від 07.07.2020 за ч. 4 ст. 190КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 053 98 від 07.07.2020 арешту на транспортні засоби.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділенням Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_4 вчинене кримінальне правопорушення, яке полягає у шахрайському заволодінні гр. ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб правом на майно, що набуте за період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме правом власності на автомобілі «Audi А7», номер кузова НОМЕР_1 , та «Аudi А8», номер кузову НОМЕР_2 .

Допитана потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що з вересня 2013 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , з яким спільно проживала з травня 2013 року.

Перебуваючи у шлюбних відносинах, ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком оформили у ТОВ «Порше лізинг Україна» договори лізингу щодо вказаних автомобілів та разом з чоловіком ОСОБА_5 почали ними користуватися.

Через деякий час за договором про фінансовий лізинг від 13.08.2013 № 00008179 сплачену всю суму за автомобіль «AUDI A7». Після цього право власності на вказаний автомобіль мало б перейти до її чоловіка, тобто стати спільно набутою під час перебування у шлюбі сумісною власністю. Однак з метою позбавлення ОСОБА_4 права власності на зазначений вище автомобіль, ОСОБА_5 у 2017 році оформив цей автомобіль не на себе, а на свою співмешканку - ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи у змові зі ОСОБА_6 та працівниками ТОВ «Порше лізинг Україна», користуючись довірою ОСОБА_4 , не поставивши її до відома про вчинення дій відносно переоформлення автомобіля «Audi A7» на ОСОБА_6 , уклали договір купівлі-продажу та за заниженою ціною передав ОСОБА_6 автомобіль «Audi A7» у власність.

Також, потерпіла повідомила, що працівники ТОВ «Порше лізинг Україна» для вчинення вказаної дії, нібито відібрали автомобіль у її чоловіка ОСОБА_5 у зв`язку з несплатою коштів за договором лізингу, однак потерпілій відомо, що ОСОБА_5 продовжував сплачувати грошові кошти за даним договором та його дії спільно з діями працівників ТОВ «Порше лізинг Україна» є незаконними.

Крім того щодо автомобіля «AUDI A8», який ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також придбали за спільні грошові кошти, перебуваючи у шлюбних відносинах, виникла аналогічна ж ситуація.

На теперішній час місце знаходження ОСОБА_4 не відоме, останній оголошений у розшук у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому здійснює ГУ НП в Одеській області.

З метою недопущення зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобілі «Audi A7», кузов № НОМЕР_1 , та «Audi A8», , кузов № НОМЕР_2 , які рішення слідчого від 15.07.2020 визнані речовими доказами.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 для захисту порушених майнових прав 10.07.2020 пред`явила цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

З метою ефективного захисту свої прав, як цивільного позивача, задля унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому у результаті відсутності майна для стягнення відшкодування майнової шкоди, за умови визнання винним у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , службових осіб ТОВ «Проше лізинг Україна», а також задля недопущення подальшої реалізації об`єктів рухомого майна, які є об`єктом кримінально-протиправних дій виникла необхідність у накладенні арешту на дане рухоме майно
Проте, як вказує ОСОБА_4 , вартість майна, яке підлягає арешту з метою забезпечення цивільного позову, не є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Шкода дорівнює 2 411 235,38 грн., що станом на 10.07.2020 складало 89 305 доларів США.

Вартість транспортних засобів «Audi A7» та «Ауді A8» є меншою ніж 89 305 доларів США.
Оскільки ОСОБА_5 також належить на праві власності автомобіль Porsche Panamera, реєстраційний номер НОМЕР_3 , прокурор просив накласти арешт також і на нього.

Крім того, прокурор просив ухвалити рішення, яким заборонити будь-кому розпоряджатися, користуватися та вчиняти будь-які дії щодо відчуження, переоформлення права власності на вказані транспортні засоби будь-яким способом, у в тому числі шляхом передачі у заставу.

Прокурор у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Власники майна, будучи повідомлені про дату час та місце розгляду клопотання, у судове засідання також не прибули, про причини неявки слідчого суддю не повідомили.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 15.07.2020 автомобілі «Audi A7» та «Audi A8» визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погоджується з вказаним рішенням слідчого, оскільки зазначені транспортні засоби є об`єктом злочинного посягання з метою заволодіння ними у протиправний спосіб.

Матеріалами клопотання доведено, що вказані об`єкти, на які ініційоване накладення арешту незаконно вибули з власності, тобто є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та обмеження прав осіб з метою недопущення їх подальшого відчуження.

Водночас, вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль «Porsche Panamera», реєстраційний номер НОМЕР_3 , слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.

Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведене гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження майном.

Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_4 завдано шкоди, у зв`язку з чим вона заявила у цьому кримінальному провадженні цивільний позов.

Отже, прокурор просить накласти арешт на майно третьої особи з метою забезпечення цивільного позову.

У силу ч. ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення цивільного позову.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Водночас, відповідно до матеріалів клопотання в рамках цього кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, тобто гр. ОСОБА_5 , як власник майна, на яке прокурор просить накласти арешт, не має процесуального статусу особи, на майно якої відповідно до вимог ст. 170 КПК може бути накладений арешт з метою забезпечення цивільного позову.

Таким чином, накладення арешту на автомобіль автомобіль «Porsche Panamera», реєстраційний номер НОМЕР_3 , суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Крім того, вбачається, що ініційовані прокурором заходи, пов`язані з забороною користуватися зазначеним вище майном, порушують вимоги розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави для часткового задоволення клопотання прокурора.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 170-173, 309, 395КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 053 98 від 07.07.2020 за ч. 4 ст. 190 КК України арешт на:

-автомобіль «AUDIA 7 SPORT BACK 2.8 FSI», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , заборонивши його відчуження;

-автомобіль «AUDI A8 Long», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , заборонивши його відчуження.

У задоволенні решти вимог прокурора відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1