Справа № 462/1221/21
провадження 1-кс/462/329/21
У Х В А Л А

03 березня 2021 року

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова із скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 16 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001172від 28.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана ним постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження № 0001172 від 28.05.2020 року, є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Також скаржник просить зобов`язати даного дізнавача чи іншу уповноважену особу відділу поліції №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області поновити досудове слідство і приступити до проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001172 від 28.05.2020 року. Копію постанови отримав 18.02.2021 р.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. 02.03.2021 року надіслав до суду заяву про розгляд його скарги без його участі.

Дізнавач, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України, це не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0001172, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову дізнавача про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

П. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, а відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відділом поліції №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001172 від 28.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.
Встановлено, що постановою старшого дізнавача СД ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 16 січня 2021 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Однак, виходячи з тексту мотивувальної частини оскаржуваної постанови, за результатами слідчих (розшукових) дій не встановлено події кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що є підставою для закриття вказаного кримінального провадження за п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

Зміст постанови про закриття кримінального провадження носить суперечливий характер, оскільки дає підстави вважати, що дізнавач фактично дійшов висновку про відсутність самої події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в той час як провадження закрито у зв`язку з відсутністюв діянні складу цього кримінального проступку.

В мотивувальній частині вказаної постанови, обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий передчасно послався на те, що під час досудового розслідування не представилося можливим встановити, що ОСОБА_3 спричинили тілесні ушкодження. При цьому слідчим не було вжито всіх передбачених законом заходів з метою встановлення обставин отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001172слідчий не вжив заходів для встановлення та подальшого допиту можливих свідків кримінального правопорушення (зі слів потерпілого, очевидцями події були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведено всебічно та повного, а тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасним та таким, що зроблений без належного з`ясування всіх обставин справи.
За таких обставин, прихожу до переконання, що постанова старшого дізнавача СД ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 18 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001172від 28.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, містить суперечності у мотивувальній та резолютивній частинах, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Разом із тим, вимоги скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання дізнавача, чи іншу уповноважену особу відділу поліції №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області поновити досудове слідство і приступити до проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають з таких підстав.
В силу ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Жодною нормою КПК України не передбачено, що слідчий суддя може втручатись в діяльність слідчого, зокрема, зобов`язати його вчинити конкретні слідчі дії.
Отже, слідчий суддя, виходячи із ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих дій.
Слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 18 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001172 від 28.05.2020 року.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1