Справа № 947/3959/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0001193 від 13.10.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдова, громадянки України, ромки, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, разом із іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою, вирішив зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України на територію Республіки Франція в місто Мелен, з метою їх експлуатації, шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в їх зверненні до державних органів Республіки Франція з проханням надати їм правовий статус біженців, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про нібито побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, з метою подальшого незаконного отримання останніми виплат з державного бюджету Республіки Франції, що відповідно до законодавства Республіки Франція призначаються для осіб, які звернулися з заявою про отриманням статусу біженця, на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, розробивши при цьому план та алгоритм дій, для реалізації своєї злочинної діяльності, відомий всім учасникам групи.
Відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану на початку восени 2020 року ОСОБА_6 , виконуючи роль вербувальника, перебуваючи на залізничному вокзалі в м. Одеси, який розташований за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, 2 випадково зустрівся із раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В ході бесіди із останнім ОСОБА_6 розуміючи, що потерпілий знаходиться в скрутному матеріальному становищі, немає родичів, місця проживання та шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, реалізуючи злочинний умисел, запропонував потерпілому допомогти з оформлення паспорту для виїзду за кордон та отримати грошові кошти за поїздку до Республіки Франція, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде здійснити останньому за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому його скрутним матеріальним становищем, та домігся його добровільної згоди на переміщення до Республіки Франція. Того ж дня, ОСОБА_6 встановивши психологічний контроль над потерпілим доставив останнього до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де запропонував останньому зупинитися, чекаючи поїздки до Республіки Франція. Прибувши за вказаною адресою ОСОБА_6 познайомив потерпілого із своєю дружиною ОСОБА_5 , яка у свою чергу вмовила ОСОБА_7 не змінювати своє рішення та їхати до Республіки Франція.
Приблизно на початку січня 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій план, користуючись підневільним станом потерпілого ОСОБА_7 примусили останнього, вирушити до Окнянського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, з метою оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, який потерпілий фактично отримав 20.01.2021.
Далі, 05.03.2021 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного плану, виконуючи роль, яка полягала в організації переміщення потерпілого ОСОБА_7 до м. Мелен Ресубліки Франція, встановила над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадним станом останнього, перемістила того до м. Мелен Ресубліки Франція, з метою організації звернення до компетентних держаних органів для отримання ним статусу біженця під вигаданою легендою про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України, задля подальшого отримання потерпілим банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Республіки Франції є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Республіки Франція.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 перебуваючи у підневільному стані, який проявився в неможливості самостійно покинути межі Республіки Франція, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, за вказівкою ОСОБА_5 в період часу з 05.03. по 14.03.2021 (точного дати в ході слідства не встановлено), перебуваючи в м. Мелен Республіки Франція, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернувся до компетентних держаних органів із заявою про отримання ним статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 , легендою, яку він запам`ятав заздалегідь, про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України та отримав банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 відібрала у потерпілого з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Окрім цього, Відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану, в січні 2020 року ОСОБА_6 , виконуючи роль вербувальника, перебуваючи в м. Подільськ, Одеської області зустрівся із раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В ході бесіди із останнім ОСОБА_6 з`ясував, що потерпілий знаходиться в скрутному матеріальному становищі та шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, реалізуючи злочинний умисел, запропонував потерпілому отримати грошові кошти в сумі 300 євро за поїздку до Республіки Франція, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде здійснити останньому за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому його скрутним матеріальним становищем, та домігся його добровільної згоди на переміщення до Республіки Франція.
Приблизно в січні 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи повторно, реалізуючи узгоджений злочинний план, здійснили дії направлені на оформлення паспорту для виїзду за кордон потерпілого ОСОБА_8 при цьому заплативши кошти за прискорену процедуру оформлення вказаного документа.
Далі, 05.03.2021 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного плану, виконуючи роль, яка полягала в організації переміщення потерпілого ОСОБА_8 до м. Мелен Французької Республіки, встановила над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останнього, та 05.03.2020 перемістила того до м. Мелен Французької Республіки, з метою організації звернення до компетентних держаних органів для отримання ним статусу біженця під вигаданою легендою, задля подальшого отримання потерпілим банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Французької Республіки.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 та іншої невстановленої в ході слідства особи ОСОБА_8 перебуваючи у підневільному стані, який проявився в неможливості самостійно покинути межі Французької Республіки, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України та погрозами його життю та здоров`ю, за вказівкою ОСОБА_5 в період часу з 05.03.2020 по 24.03.2020 (точного дати в ході слідства не встановлено), перебуваючи в м. Мелен Французької Республіки, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернувся до компетентних держаних органів із заявою про отримання ним статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 легендою, яку він запам`ятав заздалегідь та отримав банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 відібрала у потерпілого з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
За результатами досудового розслідування 12.04.2021 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що завершити досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не виявляється можливим, оскільки для повного, об`єктивного і всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих і процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

2. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана підтримала думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
12.04.2021 року відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, за попередньою змовою групою осіб.

29.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні:

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, за попередньою змовою групою осіб;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за кваліфікуючими ознаками: переміщення людини, вчинене повторно, з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення такого кримінального правопорушення.
4.2. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року, строк досудового розслідування кримінального провадження №0001193 від 13.10.2020 року було продовжено до 13.09.2021 року, оскільки за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати наступне: допит підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 ; додатковий допит підозрюваних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; отримати тимчасовий доступ до інформації яка зберігається в операторів мобільного зв`язку за номерами мобільних телефонів підозрюваних та потерпілих; провести аналіз вилученої у операторів мобільного зв`язку інформації; встановити та допити осіб, в якості свідків; провести одночасні допити двох та більше осіб; надіслати запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Республіки Франція; отримати висновки експертів за результатами проведення експертних досліджень; отримати тимчасовий доступ до відомостей, які можуть становити банківську таємницю, зокрема до банківських рахунків підозрюваних, а також до рухів по рахункам за якими закріплені вилучені в ході обшуків банківські картки; призначити та провести психолого-психіатричні експертизи відносно потерпілих, з метою встановлення уразливого стану останніх; отримати тимчасовий доступ до інформації із інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан»; отримати тимчасовий доступ тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться в володінні Головного управління ДМС в Одеській області, щодо підозрюваних та потерпілих; провести розсекречення матеріалів проведених негласних (слідчих) розшукових дій; повідомити підозрюваним про підозри в кінцевій редакції; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
4.3. Вирішення питання про продовження існування ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 року підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак в подальшому рішенням колегії суддів Одеського апеляційного суду від 29.04.2021 року підозрюваній обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 19.06.2021 року.
09.06.2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було продовжено до 09.08.2021 року.
Слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованих підозрюваній ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги, також суспільно-небезпечний характер таких кримінальних правопорушень, кількість епізодів, у зв`язку з чим, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, продовжує існувати.
Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, по відношенню до домашнього арешту більш м`якими запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлений в судовому засіданні ризик, який продовжує існувати, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі, які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, а також наявного в рамках даного кримінального провадження ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, можливо шляхом продовження відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що ризик не зник та продовжує існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваній ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0001193 від 13.10.2020 року задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши її не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби, строком до 13.09.2021 року, в межах строків досудового розслідування.
Продовжити покладені на підозрювану ОСОБА_5 строком до 13.09.2021 року, наступні обов`язки:
- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- не виїжджати без дозволу слідчого, прокурора з населеного пункту, в якому ОСОБА_5 проживає.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1