Пр. № 1-кп/521/802/21
ВИРОК
19 травня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Р. Молдови, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину 2017 року народження, працюючого на посаді тренера-педагога СК «Тріумфатор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
08.06.2020 року о 21 годині 46 хвилин, ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці Краснова, з боку Адміральського проспекту у напрямку вулиці Середньофонтанська, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться навпроти будинку № 2/1а по вулиці Краснова в Малиновському районі міста Одеси, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при наближені до пішохідного переходу своєчасно не знизив швидкість, не надавши пішоходу можливість безпечно перейти проїзну частину, продовжив рух, в результаті чого на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , 2008 року народження.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , 2008 року народження отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми до складу якої входить: забійні рани та садна голови, забій головного мозку, крововилив під павутинну мозкову оболонку, лінійний перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа; сходяча паретична косоокість лівого ока з парезом відвідного нерва; забій легень; закритий перелом правої лобкової кістки; садна спини та кінцівок; забійно-рвана рана правої гомілки, які складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, та повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини за яких відбулася ДТП.
Окрім повного визнання своєї вини, винна обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також предметом дослідження судом доцільним було визначено дослідження матеріалів, які підтверджують наявність судових витрат, речових доказів, та доказів, поданих на обґрунтування заявленого цивільного позову.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження представником потерпілої по справі до обвинуваченого був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.
В ході судового засідання від 18.05.2021 року, представником потерпілої був уточнений цивільний позов. Згідно уточнених позовних вимог, представник потерпілої просила стягнути з обвинуваченого суму матеріальних збитків у розмірі 4804 гривень 57 коп., моральних у розмірі 299 тисяч гривень. Зниження заявлених до відшкодування сум, представник потерпілої обґрунтувала добровільним частковим відшкодуванням обвинуваченим завданих злочином збитків.
Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов законного представника потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, моральної частково, оскільки вважав заявлені до відшкодування суми надмірними, та такими, які не відповідають його фінансовим можливостям. При цьому обвинувачений пояснив, що готовий до подальшого відшкодування завданих ним злочином збитків. Також обвинувачений та його захисник пояснили суду, що даний час обвинуваченим були здійснені добровільні виплати потерпілої по відшкодуванню матеріальної шкоди практично у повному розмірі 48 тисяч гривень, та моральної шкоди у розмірі 51 тисячі гривень.
В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні матеріальних збитків злочинними діями ОСОБА_4 доведені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а також доказами, представленими цивільним позивачем в ході судового розгляду.
За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого, у заподіянні потерпілої матеріальної шкоди внаслідок злочинних дії обвинуваченого повністю доведена, та вважає за необхідне цивільний позов законного представника потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі на підставі ст. 1177, 1193 ЦК України.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного в результаті порушення його прав.
У відповідності до ст. 1167, 1168 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності вини.
У судовому засіданні підстави позову і вина обвинуваченого в спричиненні моральної шкоди потерпілої злочинними діями обвинуваченого доведені наведеними вище і дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. При цьому, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує ступінь страждань потерпілої, її законного представника матері, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень членом її сім`ї, а також відповідних обтяжень пов`язаних з довготривалою реабілітацією. Також, при визначенні суми відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 1193 ЦК України, матеріального стану відповідача, а також з урахуванням того, що на момент постановлення даного вироку обвинуваченим добровільно було відшкодовано потерпілої у рахунок погашення морального збитку суму у розмірі 51 тисячі гривень, суд вважає необхідним цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, позитивну поведінку обвинуваченого як після скоєного злочину, так і в ході досудового слідства та розгляду справи в суді, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає повне визнання вини у скоєному злочину, часткове добровільне відшкодування завданих злочином збитків та щире каяття.
Обставин справи, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 є особою яка до кримінальної відповідальності притягається вперше, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., тобто має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований та має виключно позитивні характеристики з місця проживання та роботи.
На підставі викладеного, з урахуванням зазначених вище даних про особу обвинуваченого, відношенням до скоєного, та з урахуванням пом`якшуючих вину обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає, що покарання в нижніх межах санкції осудної статті, у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений позитивно характеризується, офіційно працевлаштований, його робота пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами та є єдиним джерелом доходу, який необхідний для утримання його родини в якої наявна на утриманні малолітня дитина.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст.ст.118-126 КПК України, питання речових доказів вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік і шість місяців.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 ..
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не обирати.
Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 , заявлений до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму завданих матеріальних збитків у розмірі 4804 гривень 57 коп.
Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 , заявлений до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , за завдану моральну шкоду внаслідок скоєного злочину, суму у розмірі 25 000 (двадцяти п`яти) тисяч гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 8335 (вісім тисяч триста тридцять п`ять) гривень 95 копійок.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2020 року (спр. № 521/9192/20, пр. № 1-кс/521/2983/20) скасувати.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим за належністю законному власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1