Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/290/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2021, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тазакєнт Гардабанського району, Республіка Грузія, азербайджанця, громадянина Грузії, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, безробітного, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.04.2021 включно, без визначення розміру застави.
Також, цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17.04.2021, без визначення розміру застави.
За участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000258 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
У судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2021 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17.04.2021 включно, без визначення розміру застави.
Своє рішення суддя мотивував тим, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_7 одружений, офіційно не працевлаштований, особистих доходів для проживання не має, є громадянином Грузії, на території України проживає нетривалий час. Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається кримінальне провадження за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 4 КК України, розгляд справи не завершений.
Також, суд врахував суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, суворість можливого покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість їх ухилення від правосуддя, у разі зміни обраного щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинувачених під вартою.
Крім того, суд зазначив, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачені можуть перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.
Також, судом зазначено, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважують право поваги до особистої свободи.
Крім того, суд дійшов висновку і про те, що зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді. Стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинувачених під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзізахисник - адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою до його підзахисного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в клопотанні прокурор посилався на те, що підозрюваний може переховуватися від суду. При цьому на обґрунтування цих доводів не надав жодних доказів, які б досліджувалися, а суд першої інстанції взагалі мотивує своє рішення без посилання на будь-які докази.
У той же час, його підзахисний має зареєстроване місце проживання і може відбувати домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 . Але ці відомості судом до уваги прийняті не були, а сама ухвала не ґрунтується на будь-яких доказах.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №398/490/18, в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000258 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження №398/490/18, в судовому засіданні судом першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з обґрунтуванням доцільності продовження даного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, суд першої інстанції у своїй ухвалі дійшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, що він одружений, офіційно не працевлаштований, особистих доходів для проживання не має, є громадянином Грузії, на території України проживає нетривалий час. Також, судом враховано і те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається кримінальне провадження за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 4 КК України, розгляд справи не завершений.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Також обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, колегією суддів не встановлено.
Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Апеляційні доводи захисника про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не можуть бути враховані.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_7 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення. Про наявність вказаного ризику також свідчить обвинувальний акт, який перебуває на розгляді в Кіровському районному суді м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 187 КК України.
За наявними даними, в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається кримінальне провадження стосовно групи осіб, зокрема, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України (особливо тяжкий умисний корисливий злочин).
Вказане свідчить про збільшення ризиків з моменту затримання та обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Крім того, як встановлено матеріалами, обвинувачений ОСОБА_7 безробітний, немає сталого джерела доходу, що, беручи до уваги неодноразові судимості за вчинення злочинів проти власності, в тому числі насильницьких, свідчить на користь того, що обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення, соціалізуватись у суспільстві, схильний до асоціальної поведінки, особистого збагачення за рахунок чужого майна.
Вказане вище підвищує суспільну небезпеку обвинуваченого.
Крім того, причиною вчинення кримінального правопорушення є відсутність коштів та бажання одержати чуже майно.
Також необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочинів у яких підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду та незаконного впливу на свідків.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про відсутність ризиків на належне виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, - колегією суддів не може бути враховано, оскільки останній офіційно не зареєстрований та проживає за адресою поза межами Кіровоградської області.
Отже, проживання поза межами Кіровоградської області без офіційної реєстрації унеможливлює належне виконання останнім процесуальних обов`язків та надасть йому змогу вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.
Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалуОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2021 необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2021, якою ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17.04.2021 включно, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2