Справа № 640/705/18
н/п 1-в/953/179/21
"10" серпня 2021 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського суду в м. Харкова заяву ОСОБА_3 про повернення застави за по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-
В провадженні суду перебувало вказане кримінальне провадження.
15.06.2021 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_3 про повернення їй суми застави, яку вона внесла по вищевказаному кримінальному провадженню, оскільки вирок суду винесено в 2019 році.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку.
Суд, дослідивши заяву, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернута в дохід держави, повертається в тому числі застовадавцю, після припинення дії цього запобіжного заходу.
Ураховуючи, що відповідно до п. 25 ст. 3 КПК України заставодавець відноситься до учасників кримінального провадження, на нього поширюються гарантії, визначені кримінальним процесуальним законом, в тому числі й гарантія належної правової процедури.
Судом вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.02.2019 року ОСОБА_4 1981 року народження визнано винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривий ріг Дніпропетровської області від 01.10.2012 року, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна в кримінально виправній установі. ОСОБА_5 1986 року народження визнано винуватим за:ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Солонянським районним судом Дніпропетровської області від 16.02.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі в кримінально виправній установі. ОСОБА_6 1962 року народження визнано винуватим за: ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. ОСОБА_7 1973 року народження визнано винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. ОСОБА_8 1979 року народження визнано винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.06.2021 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінено. Виключено з покарання, призначеного ОСОБА_4 , вказівку на призначення покарання в порядку ст.71 КК України за сукупністю з вироком Центрально-міського районного суду м. Кривий ріг Дніпропетровської області від 01 жовтня 2012 року. Вважати ОСОБА_4 засудженим: за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Виключено з покарання, призначеного ОСОБА_5 , вказівку на призначення покарання в порядку ст.71 КК України за сукупністю з вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року. Вважати ОСОБА_5 засудженим: за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі,за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 лютого 2018 року по 08 лютого 2019 року та з 28 травня 2021 року до 10 червня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відповідно ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 лютого 2018 року по 08 лютого 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 червня 2021 року, а ОСОБА_5 з часу звернення вироку Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року до виконання. В решті вирок Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою особою. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Отже, системний аналіз вказаної норми приводить суд до висновку, що з питанням про повернення застави має право звернутися особа, яка її внесла.
Відповідно до п. 14 ч. 1ст. 368 КПК України вирішення питання про повернення застави здійснюється судом при ухваленні вироку за наслідками судового розгляду кримінального провадження.
Як встановлено судом, питання про повернення застави як запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вже було вирішено вироком Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2019 року та застава була повернута заставодавцю. Як вбачається з матеріалів справи вирок суду від 08.02.2019 року набрав законної сили 10.06.2021 року, доказів на підтвердження того, що заявнику ОСОБА_3 було фактично відмовлено у поверненні грошових коштів, внесених в якості застави суду не надано, а тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 немає.
Керуючись ст. 182 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення застави- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 7-денний термін апеляції з моменту оголошення ухвали, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя -