Справа № 484/2161/21
Провадження №1-кс/484/413/21
У Х В А Л А
про арешт майна

17.06.21р. м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , захисника особи, стосовно майна якої вирішується клопотання ОСОБА_4 розглянув клопотання, винесене у кримінальному провадженні № 0000352 від 07.06.2021 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме: транспортний засіб марки - САЗ 3507, 1990 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності із забороною відчуження вказаного рухомого майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 09.06.2021 року директору ПП «Капітель М» ОСОБА_5 оголошено про підозру у тому, що він обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, під час виконання будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт частини приміщень сільського будинку культури по АДРЕСА_1 » здійснив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та вчинив службове підроблення, а саме: внесення до акту №9 приймання виконаних будівельних робіт від 21.12.2019р. по зазначеному об`єкту, який є офіційним документом, недостовірні відомості про об`єм та вартість виконаних будівельних робіт, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. В ході незаконних дій ОСОБА_5 було встановлено матеріальний збиток, спричинений державі, на загальну суму 91 622 грн.

Матеріали за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових, розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0000352 від 07.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий вказує, що збитки, спричинені кримінальним правопорушенням, на даний час не відшкодовані, у зв`язку з цим в рамках кримінального провадження може бути заявлений цивільний позов, а тому виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступний об`єкт рухомого майна а саме: транспортний засіб марки - САЗ 3507, 1990 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

Згідно інформаційної довідки з Інтернет ресурсу AUTO.RIA середня вартість автомобілю - САЗ 3507, 1990 року виготовлення, станом на 16.06.2021р., складає 113 694грн.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку слідчого, є необхідність у тимчасовому позбавленні підозрюваного ОСОБА_5 можливості відчужувати зазначене вище майно за ухвалою слідчого судді, з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Заборона розпоряджатися вказаним майном може бути застосована, оскільки її незастосування може призвести до зникнення (втрати) майна шляхом його реалізації підозрюваним, в тому числі шляхом відчуження на користь інших осіб з втратою права власності.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник особи, стосовно майна якої вирішується клопотання, ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вказуючи, що санкція статей, за якими ОСОБА_5 вручено підозру не передбачає такого виду покарання, як конфіскація майна, а цивільний позов в межах даного кримінального провадження заявлений не був.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

09.06.2021 року директору ПП «Капітель М» ОСОБА_5 оголошено про підозру у тому, що він, обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, під час виконання будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт частини приміщень сільського будинку культури по АДРЕСА_1 » здійснив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та вчинив службове підроблення тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. В ході незаконних дій ОСОБА_5 було встановлено матеріальний збиток, спричинений державі, на загальну суму 91 622 грн.

За даним фактом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 07.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно довідки № 31/14/2-501 від 15.06.2021р., наданої територіальним сервісним центром МВС в Миколаївській області № 4842, ОСОБА_5 на праві приватної власності, серед іншого, належить транспортний засіб марки - САЗ 3507, 1990 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

В судовому засіданні слідчий вказував, що збитки, спричинені кримінальним правопорушенням, на даний час не відшкодовані, у зв`язку з цим в рамках кримінального провадження може бути заявлений цивільний позов, а тому виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу.

Захисник особи, стосовно майна якої вирішується клопотання, ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти арешту зазначеного транспортного засобу заперечував, вказуючи, що санкція статей, за якими ОСОБА_5 вручено підозру не передбачає такого виду покарання, як конфіскація майна, а цивільний позов в межах даного кримінального провадження заявлений не був.

Дане твердження захисника є слушним та заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3, 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 6 ст 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільний позов в межах даного кримінального провадження, станом на теперішній час, заявлений не був.

При цьому, клопотання слідчого, в цілому, ґрунтується лише на припущеннях останнього, що під час даного кримінального провадження може бути поданий цивільний позов, що не підтверджено жодними доказами, які б свідчили про такі наміри потерпілого (цивільного позивача).

Крім того, санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими ОСОБА_5 вручено підозру, не передбачає такого виду покарання, як конфіскація майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що клопотання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , винесеному у кримінальному провадженні № 0000352 від 07.06.2021 року, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_1