Провадження 1кп-932/605/20
Справа 932/6278/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 травня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
за участю у режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000495, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 96 (по стройовій частині) від 16 травня 2018 року, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду механіка експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
13 серпня 2018 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
18 травня 2020 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 13.08.2018 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 18.05.2020 року.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він весною 2018 року підписав контракт про проходження військової служби та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Після поранення він відбув на три доби у відпустку для поновлення здоров`я, під час відпустки він поїхав до батьків і вже не повернувся до військової частини, в подальшому він переїхав до м.Кременчук, де працював. В травні 2020 року він взнавши, що його розшукують самостійно з`явився до військової прокуратури з зізнанням. В скоєному щиро кається.
Суд вважає доведеним вищевикладене обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено, як показами самого обвинуваченого, в яких він визнає свою провину повністю, так і письмовими доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду, а саме:

актом №102 службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2018 року та витягом з наказу № 287 від 23.08.2018 року за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини без поважних причин та звернення до прокуратури ( т.1 а.с. 25-33, 46-47);
копіями документів індивідуального впливу командира експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 на солдата ОСОБА_4 , відповідно до яких останньому було доведено вимоги кримінального та адміністративного законодавства та відповідальність за порушення зазначених вимог під час проходження військової служби за контрактом (т.1 а.с. 67-78);
витягом з наказу №57 від 21.03.2018 року про зарахування до списків особового складу частини НОМЕР_1 і призначення на посаду солдата ОСОБА_4 планшетистом взводу планшетистів роти управління розвідувально-інформаційного відділу (т.1 а.с. 83);
витягом з наказу №96 від 16.05.2018 року про зарахування до списків особового складу частини НОМЕР_1 і призначення на посаду солдата ОСОБА_4 механіком експлуатаційного взводу (т.1 а.с. 85);
витягом з наказу №2-РС від 15.01.2020, відповідно до якого солдата ОСОБА_4 з 31 серпня 2018 року було увільнено, призупинено його військову службу та дію контракту про проходження громадянином України ОСОБА_4 військової служби у Збройних силах України. ( т.1 а.с. 122).
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, враховуючи тяжкість скоєного, пом`якшуючі покарання обставини з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому злочині; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проходження служби і вважає, що обвинуваченому можливо бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті Кримінального кодексу України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м. Дніпропетровська