МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2021 р. Справа № 370/2462/19

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальне провадження №0000641 від 20.09.2019 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петропавлівка Нововоронцовського району Херсонської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, працює неофіційно, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :
19.08.2018 року близько 18 години ОСОБА_4 , їхав за кермом технічно справного автомобіля марки «Volkswagen Passat В5» іноземної реєстрації НОМЕР_1 , по 66 км а/д «Київ-Чоп» в напрямку м. Київ в правій смузі руху зі швидкістю близько 90 км/год у с. Небелиця Макарівського району Київської області, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проігнорував зупинку невстановленого вантажного автомобіля перед нерегульованим пішохідним переходом, який рухався попереду нього в лівій смузі руху, продовжив свій рух в напрямку м. Києва, де не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, проявив неуважність та допустив наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_5 , який переходив автодорогу «Київ-Чоп» по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху автомобілів.

В даній дорожній ситуації ОСОБА_4 , діяв в порушення наступних вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР):

- 18.4, згідно з яким, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п.2.3 б), згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.1.5, згідно з яким, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу (перелом крижових мас справа, перелом лонної і сідничної кісток справа), перелом середньо-верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, перелом 6-7 ребер зліва, забій нижньої долі лівої легені, субкапсулярна гематома печінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п.п. 1.5, 2.3-б, 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 , тяжких тілесних ушкоджень, тобто з наслідками що настали.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому йому діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 , дав суду покази, що у встановлений досудовим розслідуванням день та час, він керував своїм автомобілем, в якому в той час знаходилися його дружина з дитиною, тесть та теща, та вони поверталися додому з м. Вінниця. Алкогольних напоїв не вживав та був тверезий. На 66 км автодороги Київ-Чоп, він бачив, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, але проігнорував зупинку вантажного автомобіля, який рухався попереду нього в лівій смузі руху, продовжив свій рух, де з-за вантажного автомобіля вийшов пішохід ОСОБА_5 , і він здійснив на нього наїзд. В подальшому постійно відвідував потерпілого в лікарні, оплачував йому лікування. Сплатив від 80 до 100 тисяч гривень, точно не пам`ятає. Приносив потерпілому продукти харчування, цигарки. Потерпілий до нього претензій не має. Також повідомив, що має досвід керування автомобілем близько 10 років, в ДТП не потрапляв, стягнень за порушення ПДР не має. Має на утриманні двох неповнолітніх доньок, одна з яких інвалід. Також допомагає матері похилого віку, так як після смерті батька вона залишилась одна. Працює в м. Києві на СТО неофіційно, де отримує дохід. Є учасником бойових дій та служив у зоні проведення АТО. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як це сприятиме йому у отриманні доходу, відвідуванні дітей та матері, які знаходяться на його утриманні. Про те, що сталося шкодує. Щиро розкаюється у скоєному.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння №83 від 19.09.2018 року ознак сп`яніння у ОСОБА_4 , не виявлено.

Згідно заяви потерпілого ОСОБА_4 , шкоду відшкодував у повному обсязі, претензій потерпілий до нього не має.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, визнання ним кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою учасників процесу, судом не досліджувалися.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України на даний час є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується винятково позитивно. Є учасником бойових дій та приймав участь у АТО. Має на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_6 , 2004 р.н., яка є інвалідом, та ОСОБА_7 , 2016 р.н. Батько його помер у 2010 році. Мати ОСОБА_8 , є пенсіонером за віком, яка проживає у с. Петропавлівка Новоронцовського району Херсонської області одна.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції статті на момент вчинення злочину) у виді позбавлення волі, оскільки інших основних покарань санкція вказаної частини статті не передбачала. Крім того суд вважає за недоцільне призначати ОСОБА_4 , додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ДТП вчинена з необережності, обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння не перебував, і наявність права керування транспортними засобами сприятиме отриманню обвинуваченим доходу та відповідно утриманню матері похилого віку та неповнолітніх дітей.

Також, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, є раніше несудимим, працює, де отримує дохід, характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, служив у зоні проведення АТО, суд вважає, що в даному випадку мета покарання, визначена у ст. 50 КК України, буде досягнута і без реального відбування покарання, а тому суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Судові витрати за проведення експертиз у сумі 4102,07 грн., слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі: автомобіль марки «Volkswagen Passat В5» іноземної реєстрації НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_4 , - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (НДЕКЦ МВС України, п/р 0011, МФО 820019, УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, ) 4102,07 грн., судових витрат.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1