Дата документу 24.05.2021 Справа № 334/4662/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/835/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/4662/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачена мала прізвище « ОСОБА_10 ». Проте на час ухвалення вироку і його апеляційного перегляду обвинувачена ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 », у зв`язку з чим в подальшому обвинувачена зазначається за прізвищем ОСОБА_12 (Меська).

Вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винуватою і засуджено за те, що вона в період часу з 19-00 години 01 березня 2018 року до 09-00 години 02 березня 2018 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом віджиму вікна, за попередньою змовою з ОСОБА_13 проникли до приміщення офісу ТОВ «Інкубатор», розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Зачиняєва 65-А, звідки таємно викрали металеві двері вартістю 1000 грн., після чого зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись вкраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ТОВ «Інкубатор» на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло. Їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок змінити, призначити ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року остаточно призначити покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Свої вимоги мотивував тим, що обвинувачена раніше була засуджена вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року до покарання, яке вона наразі не відбула. Кримінальне правопорушення у даній справі обвинуваченою вчинено у 2018 році, тобто до ухвалення попереднього вироку, а тому суд повинен був призначити обвинуваченій покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК. Проте суд в порушення вимог кримінального закону призначив обвинуваченій покарання на підставі ст.71 КК.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; представника потерпілого, який при вирішенні апеляційної скарги покладався на розсуд суду; обвинувачену та її захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_9 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка її діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_9 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 була засуджена вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК остаточно до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Кримінальне правопорушення у даній справі обвинувачена вчинила у березні 2018 року, тобто до постановлення вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року. А тому суд мав призначити обвинуваченій остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК.

Проте суд визначив обвинуваченій остаточне покарання на підставі ст.71 КК, яка в даному випадку не підлягала застосуванню, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні.

Крім того, статтею 7 КПК визначено загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно з частиною 5 зазначеної вище статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Вказані положення національного законодавства відповідають практиці Європейського суду з прав людини, згідно до якої, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому, навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» п.37; «Нераттіні проти Греції» п.23; «Діду проти Румунії» п.41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» п.88; «Гарицкі проти Польщі» п.66).

В матеріалах кримінального провадження наявна ухвала Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2019 року про виділення з кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_13 та оголошення останнього в розшук.

Відтак, посилання суду першої інстанції у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, на ОСОБА_13 як на особу, за попередньою змовою з якою обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, суперечить наведеним нормам кримінального процесуального закону. Адже встановлення вини особи без дотримання права на справедливий судовий розгляд з порушенням презумпції невинуватості є порушенням вимог кримінального процесуального закону та також тягне за собою зміну вироку в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_9 в цій справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , зазначивши, що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду, в тому числі і в частині звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України з покладенням на неї обов`язків, зазначених у вироку, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4