ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1149/21 Справа № 212/797/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вербове, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, не працює, але перебуває на обліку у центрі зайнятості Казанківського району, з повною професійно технічною освітою, у шлюбі не перебуває, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат на залучення експерта.
Як встановлено судом, у липні 2019 року, перебуваючи за адресою: вул. Рубана, 20, м. Запоріжжя, у ОСОБА_8 виник умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія транспортних засобів категорії B, B1, С з метою отримання права керування транспортними засобами, без проходження установленого законом порядку отримання посвідчення водія, після чого, з метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_8 через соціальну мережу «Інстаграм» на сторінці doki_ukr замовив у невстановленої особи на своє ім`я посвідчення водія категорії В, В1, С. В подальшому, на початку серпня 2019 року, ОСОБА_8 отримав раніше замовлене посвідчення водія категорії В, В1, С, у відділенні «Нова Пошта» №37 у м. Запоріжжі, сплативши за його отримання 5000,00 грн.
Отримавши посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року, ТСЦ 8042, заповнене на його ім`я, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, усвідомлюючи, що дане посвідчення водія являється підробленим, залишив його у себе та в подальшому з серпня 2019 по 10 грудня 2020 року використовував в особистих цілях.
10 грудня 2021 року, приблизно о 00.01 годин, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел направлений на використання підробленого документа, маючи при собі підроблене посвідчення водія, будучи зупиненим працівниками патрульної поліції під час керування автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дорозі поблизу будинку №8 по вул. Електрозаводська, в Покровському районі м. Кривого Рогу, пред`явив інспектору полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_10 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року, ТСЦ 8042 заповнене на ім`я ОСОБА_8 .
Згідно висновку судової технічної експертизи документів № 19/104-7/7/50 від 22 січня 2021 року наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року, ТСЦ 8042, заповнене на ім`я ОСОБА_8 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року в частині призначеного за ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_8 покарання змінити, призначивши обвинуваченому за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на останнього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
В обґрунтування своїй вимог прокурор посилається на порушення судом першої інстанції положень ст. 413 КПК України, зокрема, не застосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню. Прокурор зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 було правильно враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, однак всупереч положенням ст. 69-1 КК України, суд призначив покарання на максимальний строк найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно із ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Згідно з вимогами ст. ст. 65, 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання хоча і врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, однак в порушення вимог ст. 69-1 КК України призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, яке перевищує дві третини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.
Так, відповідно до Пленумом Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з наступними змінами роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає максимальний строк покарання у виді обмеження волі до 2 років.
Відповідно до матеріалів кримінальної провадження ОСОБА_8 свою вину у вчиненні проступку визнав повністю, його щире каяття суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, а обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було. Вчиненням злочину обвинувачений нікому збитків не завдав та шкоди не заподіяв.
Таким чином, при врахуванні всіх вказаних обставин при призначенні покарання, однак, всупереч положень ст. 69-1 КК України, суд призначив покарання на максимальний строк найбільш суворого виду покарання передбаченого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України - 2 роки обмеження волі, тобто судом першої інстанції в порушення пункту першого ч. 1 ст. 413 КПК України не застосовано закон, який піддягає застосуванню, а саме, положення ст. 69-1 КК України, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного обвинуваченому покарання.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 358 КК України в частині призначеного йому покарання змінити.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 358 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4