УХВАЛА
Іменем України
24 лютого 2021 року справа № 542/325/21

провадження 1-кс/542/77/21

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000060 від 22.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
23 лютого 2021 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000060 від 22.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України про арешт майна.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 22.02.2021 року до відділення поліції №3 Полтавського РУП надійшло завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу, інших дій від гр. ОСОБА_4 , жителя с. Кунцеве (с. Рукасі), Новосанжарського району Полтавської області.

Відомості про даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 22.02.2021 року та розпочато досудове розслідування.

Прокурор у клопотанні вказував, що 22.02.2021 в ході проведення огляду, наданого ОСОБА_4 мобільного телефону, було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Nokia C1, рожевого кольору з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 .

У клопотанні зазначав, що вищезазначений телефон було вилучено з метою встановлення способу неправдивого повідомлення про вибух, підпал та вчинення інших дій, встановлення інших даних у кримінальному провадженні. Після добровільної видачі мобільного телефону, ОСОБА_4 відмовився особистим підписом засвідчувати заяву на огляд, про що було повідомлено у присутності понятих та підтверджено їх підписами. Надалі у присутності ОСОБА_4 та понятих було оглянуто вищезазначений телефон та вилучено до спеціалізованого пакету «Національна поліція України» №SUD2012920/.

У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Зазначив, що вилучені речі є рухомим майном, а їх зміна, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрата може призвести до втрати речового доказу, що має значення для досудового розслідування.

Крім того, вказував, що вилучений мобільний телефон необхідний для проведення необхідних експертних досліджень для встановлення істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні, викладеним у клопотанні.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що для встановлення вказаних прокурором обставин мобільний телефон не потрібен, а обставини у кримінальному провадженні можливо встановити у інший спосіб, не пов`язаний із позбавленням права володіння та користування телефоном. Посилався на те, що вилучений мобільний телефон йому потрібен для підтримання зв`язку та зняття коштів з банківської картки. Водночас, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, у нього за вказаних у клопотанні обставин було вилучено мобільний телефон марки Nokia C1, рожевого кольору з СІМ-картою, а номер мобільного телефону НОМЕР_1 дійсно належить йому.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши пояснення прокурора, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , приходжу до такого висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 22.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Як слідує з наданих матеріалів кримінального провадження 22.02.2021 року до відділення поліції №3 Полтавського РУП надійшло повідомлення про підготовку вибуху, підпалу, інших дій від гр. ОСОБА_4 , жителя с. Кунцеве (с. Рукасі), Новосанжарського району Полтавської області.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.02.2021 року було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Nokia C1, рожевого кольору з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 .

22.02.2021 постановою слідчого вищевказаний телефон з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

А саме, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і як слідує з ч.3 цієї ж статті у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме майно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено та вбачається з матеріалів клопотання, що речі, зазначені у клопотанні прокурора, а саме: мобільний телефон марки Nokia C1, рожевого кольору з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України.

Невжиття заходів щодо накладення арешту на дані матеріальні об`єкти може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення або перетворення, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, що може перешкодити проведенню необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним та з метою забезпечення збереження речового доказу, вилучене на підставі огляду у ОСОБА_4 майно підлягає арешту, а клопотання- задоволенню.

При цьому, слід зауважити, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано наявність правової підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для його власника.

Крім того, при постановленні ухвали слідчим суддею враховано загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, на переконання слідчого судді прокурорм доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна- мобільного телефону з сім-картою, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 132 КПК України, оцінивши потреби досудового розслідування, дійшов висновку про неможливість без застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

Водночас, слід зауважити, що доказів на спростування вказаних висновків слідчого судді матеріали клопотання не містять.

Між тим, відповідно до положень статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи викладене вище, а також з огляду на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним майном.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170, 172, 173, 309, 369-372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000060 від 22.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки Nokia C1, рожевого кольору з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилучених речей, які будуть зберігатися в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою Полтавська область, смт. Нові Санжари, пл. Перемоги, 1, до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Слідчому слідчого відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 забезпечити зберігання арештованого майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1