Справа № 298/954/17 Провадження № 1-кп/304/66/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000192 від 05 червня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, проживає у цивільному шлюбі (має на утриманні трьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 близько 15.30 год, знаходячись біля домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 на АДРЕСА_2 , з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно, таємно шляхом вільного доступу заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», білого кольору, р/н НОМЕР_1 , що належить потерпілому, та поїхав по вулиці Партизанській смт В.Березний Великоберезнянського району, де, проїхавши близько 1 000 м, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, після чого покинув автомобіль, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що після обіду на початку червня 2017 року він, перебуваючи на вулиці Набережній в смт В.Березний, побачив біля будинку, де проживають його родичі, а саме двоюрідна сестра із сім`єю, автомобіль її чоловіка марки «ВАЗ 2106». Він був незамкнений, ключі побачив у замку запалювання, а тому, не спитавши дозволу, сів у вказаний автомобіль та, завівши його з буксиру, поїхав. Однак проїхавши близько кілометра, він не впорався з керуванням та перекинувся у кювет. Жалкує, що так вчинив, шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі, а тому просив суворо його не карати.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілого враховується те, що судом йому своєчасно надіслані повідомлення, у яких вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що обвинувачений повністю відшкодував шкоду потерпілому (а. с. 10).

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризуються позитивно, проживає у будинку разом з тіткою, перебуває із сусідами у добрих відносинах, станом на 14 червня 2017 року на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та його молодий вік.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації зважаючи на життєві обставини, в яких перебуває обвинувачений ОСОБА_4 , вважає, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень, а також враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, є молодим за віком та добровільно відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції частини 1 статті 289 КК України з його звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку статей 100, 124 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 такому повернути.

Процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 11/315 від 13 червня 2017 року у розмірі 711 (сімсот одинадцять) грн 84 коп стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1