Справа № 157/261/21
Провадження №1-кс/157/82/21
УХВАЛА
Іменем України

24 лютого 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року за №0000050, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

Слідчий СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 21 лютого 2021 року під час огляду місця події ділянки автодороги по вул. Вишнева у с. Бірки Камінь-Каширського району майно, а саме, на сортименти лісопродукції породи вільха, довжиною в середньому 1,3 м загальним об`ємом біля 1,5 куб.м; автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter», р.н. НОМЕР_1 , та причіп марки «ПП», моделі «БЗП 7», н.з. НОМЕР_2 . В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Встановлено, що 21 лютого 2021 року близько 00 год. 40 хв. по вул. Вишнева у с. Бірки Камінь-Каширського району нарядом поліції зупинено автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter», н.з. НОМЕР_1 , у щепленні з причіпом, н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_4 , який перевозив лісопродукцію породи вільха, об`ємом біля 1,5 куб.м, без будь-яких дозвільних документів. У ході проведення 21 лютого 2021 року огляду місця події, а саме, ділянки автодороги по вул. Вишнева у с. Бірки Камінь-Каширського району, слідчим виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter», н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_7 та причіп марки «ПП», моделі «БЗП 7», н.з. НОМЕР_2 , власником якого, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_8 , на причіпі навантажено лісопродукцію породи вільха об`ємом біля 1,5 куб.м. Вищевказані лісопродукція, причіп та автомобіль слідчим детально оглянуті, сфотографовані та відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Володільцем вищезазначеного вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вищевказане майно є засобом та предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження. Враховуючи те, що вилучені під час огляду місця події речі можуть свідчити про вчинення даного кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, перешкоджанню приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі даного майна, арешту підлягають тимчасово вилучені під час огляду місця події сортименти лісопродукції породи вільха довжиною в середньому 1,3 метри загальним об`ємом біля 1,5 куб.м, автомобіль та причіп.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 у вирішенні клопотання про накладення арешту на майна поклався на розсуд суду.

Володілець майна ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, просив повернути йому автомобіль та причіп та пояснив, що лісодеревину він купив у свого дядька ОСОБА_9 , який працює водієм у приватного підприємця і у якого знаходилася товарно-транспортна накладна на вилучену слідчим лісодеревину.

Прокурор ОСОБА_6 , яким погоджено клопотання, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання.

Заслухавши доводи слідчого та думку володільця майна, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України доказуванню при розгляді клопотання про арешт майна підлягають наявність підстав, мети і необхідності арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 21 лютого 2021 року за №0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послугувала усна заява про кримінальне правопорушення про те, що 21 лютого 2021 року близько 00 год. 40 хв. по вул. Вишнева у с. Бірки Камінь-Каширського району нарядом поліції зупинено автомобіль марки «Volkswagen», модеді «Transporter», р.н. НОМЕР_1 , у щепленні з причіпом, н.з. НОМЕР_2 , якими ОСОБА_4 перевозив невідомого походження лісопродукцію породи вільха, об`ємом біля 1,5 куб.м, без відповідних документів.

21 лютого 2021 року зазначений автомобіль та причіп з лісодеревиною породи вільха загальною кубомасою близько 1,5 куб.м, було оглянуто за участю власника майна, що підтверджується протоколом огляду місця події, вилучено та доставлено на штрафмайданчик ВПД №1 Камінь-Кашисрького РВП ГУНП у Волинській області.

Постановою слідчого від 21 лютого 2021 року вищезазначений автомобіль та причіп з лісодеревиною визнані речовими доказами.

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на автомобіль та причіп з навантаженою вищезазначеною лісопродукцією слідчий вказує на те, що лісопродукція є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і це майно зберегло на собі сліди злочину та має значення для подальшого проведення слідчих дій, а тому з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на цей автомобіль, причіп з наявною на ньому лісопродукцією.

Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, і слідчим під час судового розгляду клопотання не наведено достатнього обґрунтування та не надано належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що зазначене майно (автомобіль та причіп з наявною у них лісопродукцією) відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України, окрім як визнання цього майна речовим доказом відповідною постановою.

Частиною 1 ст. 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Слідчим не доведено наявність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, не доведено незаконності походження зазначеної лісопродукції, відсутні відомості про наявність істотної шкоди, що є обов`язковою ознакою складу зазначеного кримінального правопорушення.

Володільцем майна ОСОБА_4 у судовому засіданні надано документи на лісопродукцію, зокрема, товарно-транспортну накладну серії ВЛА № 513972 від 17 лютого 2021 року на лісодеревину породи вільха, загальною кубомасою 4,2 куб.м, яка була придбана у Білоозерському лісництві і перевозилася водієм ОСОБА_9 .

Як вбачається з письмових показань свідка ОСОБА_9 від 22 лютого 2021 року, він 17 лютого 2021 року придбав у Білоозерському лісництві «ДП Любешівське ЛМГ» лісодеревину породи вільха об`ємом близько 4,2 куб.м, частину з якої 18 лютого 2021 року продав своєму племіннику ОСОБА_4 , однак для перевезення цієї лісодеревини забув останньому віддати товарно-транспортну накладну.

Таким чином, майно, яке було вилучено 21 лютого 2021 року в ході проведення огляду місця події, а саме, автомобіль та причіп з лісодеревиною, не може бути доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, оскільки слідчим не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим на нього у відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 167, 170-173 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року за №0000050, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.

Повернути ОСОБА_4 вилучені під час огляду 21 лютого 2021 року з місця події (ділянки автодороги по вул. Вишнева у с. Бірки Камінь-Каширського району) сортименти лісопродукції породи вільха, довжиною в середньому 1,3 метра загальним об`ємом біля 1,5 куб.м., автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter», р.н. НОМЕР_1 , та причіп марки «ПП», моделі «БЗП 7», н.з. НОМЕР_2 .

Копію ухвалу для виконання негайно надіслати слідчому СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 та прокурору Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 та прокурором Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 16 год. 15 хв.

25 лютого 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1