Справа № 473/336/21
Номер провадження1-кп/473/130/2021
Категорія: ст.391 КК України.
ВИРОК
іменем України

"19" лютого 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кринки Шполянського району Черкаської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан не одружений, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває основне покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72» /надалі Вознесенська ВК №72/ за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, не судимого, засудженого 29 квітня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. /єдиний унікальний номер судової справи №357/230/13-к, провадження №1-кп/357/47/13/.

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

29 квітня 2013 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувачений ОСОБА_6 був визнаниий винним в скоєнні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.190 КК України та за сукупністю злочинів його засуджено до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

З 08 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_6 відбував призначене йому основне покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, яка являється виправною колонією середнього рівня безпеки та розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300.

Незважаючи на те, що йому роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги відбування основного покарання за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

За час відбування основного покарання в установі, засуджений ОСОБА_6 має 01 /одне/ заохочення, та за систематичне порушення встановленого режиму відбування основного покарання має 115 /сто п`ятнадцять/ дисциплінарних стягнень, з яких 25 /двадцять п`ять/ разів поміщався до дисциплінарного ізолятору та 03 /три/ рази переводився до прміщення камерного типу, а саме 23 вересня 2020 року строком на 01 /один/ місяць. Загалом, за весь період відбування покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72», до засудженого застосовано 7 /сім/ дисциплінарних стягнень, які на теперішній час не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.
Так 25 січня 2021 року о 06 годині 50 хвилин засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи дисциплінарне стягнення в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, а саме: начальника установи ОСОБА_7 , першого заступника начальника установи ОСОБА_8 , заступника начальника установи з соціально виховної роботи ОСОБА_9 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_10 , начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_11 , відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, а саме: приступити до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується, чим порушив вимоги ст. 9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч.3 ст.107 КВК України, п.4 ч.2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, згідно яких засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також п.2 ч.2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, згідно яких засуджені зобов`язані утримувати в чистоті і порядку приміщення установи виконання покарань.
При цьому, засуджений ОСОБА_6 був забезпечений необхідним робочим інвентарем, пройшов інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров`я міг залучатися до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ.
В подальшому, засудженому ОСОБА_6 повторно, в усній формі, роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, які передбачені ст.9 КВК України, ч.3 ст.107 КВК України, п.4 та п.2 ч.2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України, після чого, засудженому повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО ПКТ, однак засуджений ОСОБА_6 відкрито, в категоричній формі, в присутності вищезазначених працівників установи виконання покарання відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст.391 КК України, як злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Мотиви призначення покарання

29 січня 2021 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника адвоката ОСОБА_12 , була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.4 ст.469, ст.472 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Цією угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ст.391 КК України в виді позбавлення волі строком на 01 /один/ рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину основного покарання з додатковим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2013 року /єдиний унікальний номер судової справи №357/230/13-к, провадження №1-кп/357/47/13/ та остаточно обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання в виді 04 /чотирьох/ років 03 /трьох/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Крім того угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 вірно надана за ст.391 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі угоди про визнання винуватості від 29 січня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про винуватість на визначених в ній умовах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке передбачене ст.391 КК України розділу ХVІІІ особливої частини КК України кримінальні правопорушення проти правосуддя, і відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідно до визначеного угодою про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 та главою 35 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 січня 2021 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання в виді 01 /одного/ року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину основного покарання з додатковим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2013 року /єдиний унікальний номер судової справи №357/230/13-к, провадження №1-кп/357/47/13/ та остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання в виді 04 /чотирьох/ років 03 /трьох/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, обрати тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з 19 лютого 2021 року, зарахувавши в строк відбування основного покарання строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1