ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/384/21 Справа № 185/7099/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_9 , які діють в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 1 ст.263-1, ч. 1 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до 04 лютого 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду.
Судом першої інстанції враховано, що потерпіла мешкає по-сусідству з обвинуваченим, крім того у них неприязні стосунки, тож обвинувачений може здійснювати тиск на потерпілу.
Суд першої інстанції зробив висновок про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому є підстави для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_11 та законний представник ОСОБА_9 , які діють в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, звільнити ОСОБА_7 з-під варти, обравши йому інший, більш м`який запобіжний захід.
Апеляційну скаргу обгрунтовують тим, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не проаналізував обґрунтованість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 .
Зазначають, що стороні захисту не має сенсу впливати на потерпілу ОСОБА_12 , бо її показання свідчать на користь сторони захисту і виключають подію та склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в редакції сторони обвинувачення.
Вказують, що стороною обвинувачення не ставиться у провину ОСОБА_7 спричинення ОСОБА_12 другого синця, який знаходиться біля основи головного мозоку і не ставиться в провину нанесення в це місце будь-якого удару.
Стверджують, що в суді першої інстанції судовий експерт ОСОБА_13 надав іншу картину події спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ніж та, що вказана в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 115 КК України.
Вказують, що затримання ОСОБА_7 було незаконним і йому незаконно інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 1 ст.263-1 КК України.
Вважають, що потерпілий ОСОБА_12 помер від одного з видів інсульту, тобто в діях ОСОБА_7 відсутня подія злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зазначають, що у ОСОБА_7 існують міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого та тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст.263-1, ч. 1 ст. 263 КК України,
Колегія суддів вважає, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суворість покарання, яке може бути призначене у разі доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду, а також він може впливати на потерпілу, яка є його сусідкою, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, і не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника та законного представника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі, а тому не приймає доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказів.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_9 , які діють в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 1 ст.263-1, ч. 1 ст.263 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 1 ст.263-1, ч. 1 ст.263 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4