29.07.2021 363/927/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001434 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, працюючого заступником начальника відділу Державної служби Надзвичайної ситуації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.08.2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги сполученням «Київ Овруч» в с. Демидів Вишгородського району Київської області з боку смт. Димер в напрямку с. Лютіж, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 «Зебра» і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість діючи в порушення вимог п.п. 12.1, 18.1, 18.4 ПДР України, не виконав вимоги ПДР України, не був уважним, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, та виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований біля будинку № 55 по вул. Київська у с. Демидів Вишгородського району Київської області, де приблизно о 14 годині 01 хвилину скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину автодороги сполученням «Київ Овруч» у с. Демидів Вишгородського району Київської області по пішохідному переходу зліва на право відносно руху транспортного засобу, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 були спричинені наступні тілесні ушкодження: а) поєднана краніо фаціо скелетна травма, відкрита черепно мозкова травма, геморагічне забиття головного мозку, перелом лобової кістки з права з переходом на тім`яну кістку, перелом верхньої щелепи Le-Fort2, двосторонній перелом нижньої щелепи в ментальному відділі, перелом кісток носа зі зміщенням кісткових відламків, перелом стінок обох верхньощелепних пазух, тотальний гемо синус, осколковий перелом латеральної кісточки правої голені, забійна рана лобової кістки; б) полі травма, відкрита ЧМТ, геморагічне забиття головного мозку з правосторонньою пірамідною недостатністю. Згідно консультативного висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ: Вогнища геморагічного забиття в лобно тім`яній області справа, перелом передніх стінок в/щелепних пазух, з обох сторін, клітин решітчастої кістки (ПЧЯ), лобової кістки справа, нижній щелепі ліворуч, гемосинус. Такого характеру тілесні ушкодження в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової експертизи за видом експертної спеціалізації «Дослідження обставин дорожньо транспортної пригоди» № 1088А від 19.12.2013 року водій автомобіля марки Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 та 18.4 ПДР України, а також мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху. Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 12.1, 18.1, 18.4 ПДР України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 не визнав повністю та пояснив, що дійсно 17.08.2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин він керував автомобілем марки Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по проїжджій частині автодороги сполученням «Київ Овруч» в с. Демидів Вишгородського району Київської області з боку смт. Димер в напрямку с. Лютіж зі швидкістю руху приблизно 50-60 кілометрів на годину. Побачивши пішохідний перехід, почав зменшувати швидкість руху та продовжував їхати по центру дороги. Навпроти побачив Бус, який зупинився перед переходом. Бус закрив видимість, він пригальмував, вийшла потерпіла та він її побачив. Потерпіла ОСОБА_6 переходила пішохідний перехід по «зебрі», швидко та вільно пересувалась. Коли він побачив потерпілу, він різко загальмував. Вказав, що навіть не відчув удару та пошкодження на автомобілі відсутні. Потім викликали працівників поліції та швидку допомогу та потерпілу відвезли до Вишгородської ЦРЛ. Схему з місця ДТП працівники поліції складали за його участі, з пунктами ПДР України які нібито він порушив, він не згодний та вважає, що потерпіла ОСОБА_6 не дотрималась вимог п.4.10 ПДР, а саме не впевнилась у відсутності транспортного засобу, який наближався, продовжила рух, чим створила небезпеку для його руху.
Захисник просив ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим та позицію сторони захисту, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених безпосередньо судом під час судового провадження.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 17.08.2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин вона перетинала автодорогу "Київ-Овруч" з ліва на право відносно напрямку руху в м.Києва по пішохідному переходу в с.Демидів. Під час її руху білий автомобіль, який їхав , зупинився та вона пішла далі по пішохідному переходу та бачила як їхали ще автомобіля. Потім почула удар в ногу та вона впала, це був наїзд на неї. Обвинувачений ОСОБА_5 викликав швидку допомогу та її відвезли до лікарні. Пояснила також, що вона перебувала на лікуванні у місті Києві. Збитки обвинуваченим відшкодовано не було, однак обвинувачений купував їй ліки. Цивільний позов підтримала повністю, щодо міри покарання залишила на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_5 та вона їхала в автомобілі з чоловіком та сиділа на пасажирському місці. Вони їхали по дорозі «Київ Овруч» в с. Демидів Вишгородського району Київської області з боку смт. Димер в напрямку с. Лютіж та вона бачила на зустрічній смузі руху транспортний засіб, який був зупинений. Потім різко вийшла жінка та почала переходити пішохідний перехід, після чого ОСОБА_5 загальмував. Вона не чула удару. Жінка йшла по пішохідному переходу та різко впала, сам момент її падіння вона не бачила. Потім вони підійшли до неї, у неї була кров на лобі, потім вони допомогали їй перейти дорогу. Стан дорожнього покриття був гарний, погода також. Жінка рухалася зліва від їхнього автомобіля. Жінка казала, що в неї болить голова. Потім вони викликали працівників поліції та швидку допомогу. Пошкоджень на автомобілі не було. Потерпіла знаходилась на підлозі приблизно на відстані півтора метра від їхнього автомобіля. Вказала, що можливо було зіткнення, вона напевно не знає. Станом на момент пригоди вона вважала, що її чоловік був винним у ДТП.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_9 та в серпні 2013 року близько обіду він перебував в с. Демидів Вишгородського району Київської області, біля магазину чекав на свого знайомого. Потім він побачив як на невеликій швидкості їхав автомобіль, а потерпіла йшла по пішохідному переходу. Йому повідомили, що збили його сусідку. Після чого він підійшов на місце пригоди та побачив ОСОБА_6 всю в крові та після чого була викликана швидка допомога. На дорозі були сліди гальмування автомобіля. Пояснив також, що він бачив на проїжджій частині та пішохідному переході сліди крові. Вказав, що в той день була гарна та ясна погода.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що літом після обіду він їхав на автомобілі зі сторони міста Києва в сторону Овруча та рухався по проїжджій частині автодороги сполученням «Київ Овруч» в с. Демидів Вишгородського району Київської області. Вказав, що він зупинився пропустити потерпілу та коли вона вийшла на іншу сторону проїзної частини, її збив автомобіль, який рухався на маленькій швидкості руху. В той день погодні умови були добрі, видимість також була добра. На місці пригоди він був приблизно 10 хвилин та потім поїхав на роботу. Через декілька днів він заїхав до магазину, який розташований в с. Демидів Вишгородського району Київської області та дізнався, що розшукують свідків ДТП, він подзвонив та повідомив про те, що він був свідком та надав пояснення.
Судово медичний експерт ОСОБА_11 суду пояснив, що ним був складений висновок № 133/Д-2013р. від 20.11.2013 року, який ним був складений на підставі медичної документації без огляду потерпілої на підставі постанови слідчого. Для проведення експертизи було достатньо вихідних даних та надання висновку. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 17.08.2013 року.
Допитаний в судовому засіданні експерт сектора авто технічної експертизи науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 пояснив, що ним було складений висновок від 19.12.2013 року № 1088А. Вихідні дані йому надавав слідчий та ним було встановлено достатність даних для надання відповідей. Вказав, що він не оцінював дії пішохода ОСОБА_6 . Також зазначив, що водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода - потерпілу ОСОБА_6 , шляхом екстреного гальмування та виконання вимог п. 18.4 ПДР України.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.08.2013 року та схемою до протоколу, з яких видно, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 17.08.2013 року на пішохідному переході по вул. Київська буд.55 у с. Демидів Вишгородського району Київської області біля зупинки громадського транспорту. Огляд місця події проводився у ясну погоду, опадів не було, стан дорожнього покриття сухий, дорожнє покриття для двох напрямків. Заяв та зауважень з питань огляду, складання протоколу та схеми не надходило.
- висновком судово медичного експерта Вишгородського РВ КЗ КОР «КОБ СМЕ» ОСОБА_11 № 133/Д-2013р. встановлено, що потерпілою ОСОБА_6 при дорожньо транспортній пригоді, яка мала місце 17.08.2013 року були отримані наступні тілесні ушкодження: а) поєднана краніо фаціо скелетна травма, відкрита черепно мозкова травма, геморагічне забиття головного мозку, перелом лобової кістки з права з переходом на тім`яну кістку, перелом верхньої щелепи Le-Fort2, двосторонній перелом нижньої щелепи в ментальному відділі, перелом кісток носа зі зміщенням кісткових відламків, перелом стінок обох верхньощелепних пазух, тотальний гемо синус, осколковий перелом латеральної кісточки правої голені, забійна рана лобової кістки, ішемічна хвороба серця, стенокардія 2ФК, над шлункова екстрасистолія, дифузний кардіосклероз, СН 0 ст, артеріальна гіпертензія; б) полі травма, відкрита ЧМТ, геморагічне забиття головного мозку з правосторонньою пірамідною недостатністю, двостороння хронічна сенсоневральна туговухість, ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз з артеріальною гіпертензією, СН 0 ст., ентеровірусна інфекція, закритий перелом н/3 малоберцової кістки справа (лангету). Згідно консультативного висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ: Вогнища геморагічного забиття в лобно тім`яній області справа, перелом передніх стінок в/щелепних пазух, з обох сторін, клітин решітчастої кістки (ПЧЯ), лобової кістки справа, нижній щелепі ліворуч, гемосинус. Такого характеру тілесні ушкодження в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
При судово токсикологічному дослідженні крові потерпілої ОСОБА_6 , було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,6 проміле.
- висновком експерта сектора автотехнічної експертизи науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 від 19.12.2013 року № 1088А встановлено, що згідно показів ОСОБА_5 при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 та 18.4 ПДР України, а також мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху. Згідно показів ОСОБА_6 , при заданих вихідних даних, технічна можливість попередити наїзд на пішохода водієм автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 , полягала у виконанні ним вимог п. 18.4 ПДР України, тобто при виконанні вимог вказаного пункту ПДР України водій автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, на що у нього не було перешкод технічного характеру.
- висновком судових експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 7323/15-52 від 31.05.2016 року, яка проведена згідно ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2015 року встановлено, що у експертів відсутні підстави технічного характеру вважати комплекси вихідних даних, які містяться в показах водія ОСОБА_5 , в цілому, технічно необґрунтованими.
В умовах пригоди, викладених у постанові слідства від 04.12.2013 року, водій автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода з моменту виявлення ним пішохода на пішохідному переході. В умовах пригоди, викладених у показах пішохода ОСОБА_6 була технічна можливість уникнення наїзду на пішохода для водія автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 полягала у дотримані ним вимог п. 18.1 ПДР України. В умовах пригоди, викладених у показах водія автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , він повинен був, у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України, з моменту виявлення пішохода, негайно вжити заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу. В умовах пригоди, викладених у показах пішохода ОСОБА_6 , водій автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був у відповідності до вимог п. 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. В умовах пригоди, викладених у постанові слідства від 04.12.2013 року, в діях водія автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 містяться невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України. В умовах пригоди, викладених у власноручних показах клопотанні водія від 16.06.2014 року в діях водія автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 не міститься невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України. В умовах пригоди, викладених у показах пішохода ОСОБА_6 дії водія автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2013 року о 14 год. 15 хв. до 15 год. 00 хв. за участю: потерпілої ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_16 , спеціаліста ОСОБА_12 , водія ОСОБА_5 , статиста та у присутності понятих, згідно якого обвинувачений ОСОБА_5 розповів про обставини ДТП, показав місце зіткнення, траєкторію та швидкість руху його автомобіля, траєкторію та швидкість руху потерпілої. Також потерпіла ОСОБА_6 було запропоновано розказати про обставини пригоди яка мала місце 17.08.2013 року. Слідчий експеримент проводився в світлу пору доби при сухому покритті. Зауважень до протоколу слідчого експерименту не надходило.
Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив суд визнати недопустимими доказами, посилаючись на порушення норм кримінально-процесуального законодавства, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 04.12.2013 року, оскільки проведений в порушення вимог ст.240 КПК України та без його участі; висновок експерта сектора автотехнічної експертизи науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 від 19.12.2013 року № 1088А, оскільки він спростовується консультативним висновком спеціаліста ОСОБА_17 від 27.03.2014 року; висновок судово медичного експерта Вишгородського РВ КЗ КОР «КОБ СМЕ» ОСОБА_11 № 133/Д-2013р., оскільки даний висновок був проведений без огляду потерпілої та по наявній медичній документації.
У статті 87 КПК України чітко зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Оцінюючи досліджені докази надані стороною обвинувачення за критерієм допустимості судом встановлено наступне.
В статті 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Оцінюючи данні докази з іншими доказами по справі, суд приходить до переконання, що протокол слідчого експерименту та висновки експертів є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.101 КПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на питання, поставлені особою, яка залучила експерта.
Даючи оцінку обставинам вказаних захисником щодо визнання доказів недопустимими, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки протокол слідчого експерименту складений у відповідності з вимогами КПК України за участю водія ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої, захисника ОСОБА_16 , спеціаліста ОСОБА_12 , статиста та понятих і головною його метою було відтворити подію, яка мала місце 17.08.2013 року. Висновки експертів є вмотивованими, базуються на матеріалах справи, складені у відповідності до вимог ст. 101, 102 КПК України, відповідають об`єктивним обставинам справи, а тому піддавати їх сумніву немає підстав, також узгоджуються з поясненнями експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , допитаних у судовому засіданні та показами потерпілої та свідка ОСОБА_10 даними ними під час судового розгляду та які були попередженні про кримінальну відповідальність згідно ст.384, 385 КК України.
Суд критично оцінює консультативний висновок спеціаліста автотехніка ОСОБА_17 від 27.03.2014 року та не приймає його до уваги як такий, що складений з порушенням вимог ст. 101, 102 КПК України, не відповідає об`єктивним обставинам справи та повністю спростований дослідженими в суді доказами.
Суд також критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , що зіткнення його автомобіля з потерпілою ОСОБА_6 на пішохідному переході не було, оскільки його пояснення суперечать висновкам експерта, які дослідженні у суді та поясненнями потерпілої, свідків та експертів, а тому, суд розцінює позицію обвинуваченого про не визнання своєї вини у скоєнні злочині як бажання уникнути від відповідальності та покарання за скоєння тяжкого злочину.
Крім того, суд відхиляє доводи обвинуваченого та захисника про недотримання потерпілою вимог п.4.10 ПДР, оскільки за встановленою подією та дорожньої обстановки, автомобіль свідка ОСОБА_10 знаходився перед пішохідним переходом, який пропускав потерпілу, коли остання здійснювала рух та мала перевагу в цьому, а всі водії, які наближалися до пішохідного переходу мали виконувати вимоги п.п.18.1, 18.4 ПДР. Суд вважає, що при перетинанні пішохідного переходу, потерпіла не повинна виконувати вимоги п.4.10 ПДР, коли будь-яких об`єктів, які б обмежували її оглядовість, були відсутні.
Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.
Всі досліджені доказі є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні.
Таким чином, вказані висновки доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до наслідків, викладених вище та наявні у нього можливості запобігти їх настанню, шляхом дотримання вимог п. п. 12.1, 18.1, 18.4Правил дорожнього руху України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.
Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має вищу освіту, має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, має місце постійного проживання, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.
Обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Крім того, з огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, тілесні ушкодження, отримані потерпілою, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.
Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, в якому вона просила стягнути на її користь з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Однак, цивільний позов слід залишити без розгляду, оскільки потерпіла ОСОБА_6 на час розгляду справи померла, що підтверджено копією свідоцтвом про смерть від 06.05.2021 року №569 та дані правовідносини не допускають правонаступництва так як нерозривно пов`язані з особою потерпілою.
Процесуальні витрати, у відповідності до ст. 124 КПК України, за проведення експертизи у сумі 1223,60 гривень слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1223,60 грн.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1