ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №318/2626/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1391/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.72 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) у строк відбування покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2018 року по 19 лютого 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за злочин, який був вчинений 02 березня 2018 року, тобто після 20 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, а тому до нього не можуть бути застосовані положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), який втратив чинність 21.06.2017 року.

Зазначив, що за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 року, невідбута частина покарання за яким приєднано вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року на підставі ст.71 КК України, до обвинуваченого не було застосовано запобіжного заходу, а тому попереднє ув`язнення за цим вироком відсутнє.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд не врахував, що 22 листопада 2018 року іспитовий строк призначений за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 року йому було замінено на позбавлення волі. Наголосив, що після цього його було поміщено до слідчого ізолятору де з ним проводилися слідчі дії та відбувався розгляд кримінального провадження, який закінчився 17 січня 2019 року вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, яким йому було призначено покарання за сукупністю злочинів, за які його було засуджено цим вироком та вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 року. Просить ухвалу суду скасувати та на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати йому у строк відбування покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2018 року по 19 лютого 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Згідно положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатрічної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цей Закон №2046-VIII набув чинності 20 червня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 було засуджено вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який він вчинив 02 березня 2018 року, тобто після втрати чинності Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року.

Крім того, вимогами п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

У строк попереднього ув`язнення включається зокрема, строк тримання осіб під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року, і призначено остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Кримінальне провадження, в межах якого ухвалено вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , не було об`єднано з кримінальним провадженням, в межах якого був ухвалений вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року.

Тобто ці кримінальні провадження є різними.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначене вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року за правилами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання саме невідбутої ОСОБА_7 частини покарання, призначеного вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_7 про необхідність зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), є необґрунтованими.

Посилання засудженого на те, що 22 листопада 2018 року іспитовий строк призначений за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 року йому було замінено на позбавлення волі, як на підставу застосування до нього вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) також є необґрунтованим.

Скасування іспитового строку за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.03.2017 року та направлення його для відбування покарання не може бути розцінене як попереднє ув`язнення в межах іншого кримінального провадження.

До того ж, відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, за яким його було засуджено вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року.

Таким чином, рішення суду ухвалено відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: