Справа № 461/9870/20
Провадження № 1-кп/461/236/21
УХВАЛА

12.05.2021 року, Галицький районний суд міста Львова
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0002028 від 28 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що є обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Зазначає, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Представник потерпілих проти продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 не заперечив.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування. Тому на даному етапі провадження суд не перевіряє обґрунтованість такої підозри.

Надаючи оцінку позиції прокурора, суд погоджується, що такі ризики продовжують існувати на момент даного судового розгляду.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який віднесений до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання понад 5 років позбавлення волі. Дії ОСОБА_5 та його особа представляють значну суспільну небезпеку. Також, прокурором у кримінальному провадженні у повному обсязі доведене продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд погоджується з позицією прокурора, про продовження існування ризику переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілих або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби слід продовжити на 60 діб.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовільнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 07:00 год., застосованого до ОСОБА_5 , на 60 діб, тобто до 10 липня 2021 року.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора, та Галицького районного суду м. Львова за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_1 , у нічний час доби з 22:00 год. до 07:00 год., без дозволу прокурора, або суду.

Повний текст ухвали проголошений 14 травня 2021 року, о 17 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1