Справа №212/6213/2012
Провадження №1-в/127/60/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2016 ОСОБА_5 звільнений умовно-достроково від покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці. Не відбутий строк покарання згідно із зазначеною ухвалою складає 2 роки 3 місяця 23 дня. В подальшому ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Захисник у клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим накладений арешт. Однак, постановляючи вирок, суд не вирішив питання щодо накладеного арешту.
Адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив його клопотання розглянути у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_5 , в інтересах якого подане клопотання, в судове засідання не з`явився.
Прокурор вважає, що правові підстави для скасування арешту, накладеного на майно засудженого, відсутні, оскільки судове рішення в частині конфіскації майна не виконане.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з пунктом 1 Розділу X Прикінцеві Положення Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (в редакції Закону № 4651-VI) цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування. Зі змісту підпункту 1) пункту 2 Розділу X Прикінцеві Положення КПК (в редакції Закону № 4651-VI) з дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність: Кримінально-процесуальний кодекс України із наступними змінами.
Відповідно до пункту 9 Розділу XІ Перехідних положень КПК (в редакції Закону № 4651-VI) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Частиною першою статті 1 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. При цьому частиною першою статті 5 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) регламентовано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто чинне кримінальне процесуальне законодавство розмежовує поняття процесуальної дії та порядку вчинення процесуальної дії.
Обґрунтованість зазначеного висновку суду випливає і з того, що кримінально-процесуальні норми містять посилання на порядок вчинення певних процесуальних дій. Зокрема, § 1 Глави 18 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), яким регламентовано запобіжні заходи, містить кримінально-процесуальну норму щодо порядку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (статті 193), порядку продовження строку тримання під вартою (стаття 199), а також порядку звільнення особи з-під варти. Крім того, статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.
Отже, суд приходить до переконання, що судовий розгляд клопотання має здійснюватися в порядку, визначеному статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), а вирішення питання щодо скасування арешту, накладеного на майно в порядку КПК (в редакції Закону № 1001-05).
Порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна регламентований статтею 126 КПК (в редакції Закону № 1001-05), згідно з частиною першою якої забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Зі змісту частини шостої зазначеної процесуальної норми накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що постановою слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 26.03.2012 накладений арешт на нерухоме майно та транспортні засоби, які рахуються за ОСОБА_5 . Зазначений арешт накладений під час досудового розслідування кримінальної справи № 12040018.
За результатами судового розгляду кримінальної справи 06.09.2012 Ленінський районний суд м. Вінниці ухвалив вирок, відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_5 засуджений за частиною другою статті 307 КК до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
За результатами апеляційного перегляду зазначеного вироку апеляційний суд Вінницької області 27.06.2013 постановив ухвалу, відповідно до якої вирок змінений в частині призначення покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в решті, у тому числі й щодо призначеного покарання ОСОБА_5 залишений без змін.
22.04.2016 Вінницький міський суд Вінницької області постановив ухвалу, згідно з якою ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, не відбута частина призначеного покарання складає 2 роки 3 місяця 23 дня.
За клопотанням прокурора суд витребував з державної виконавчої служби відомості щодо виконання судового рішення в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_5 27.04.2021 до суду надійшов лист за підписом начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ОСОБА_5 , відповідно до якого державним виконавцем 30.08.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу щодо конфіскації майна ОСОБА_5 і повторно на виконання зазначений виконавчий документ до виконавчої служби не надходив.
Суд враховує позицію Верховного Суду у постанові № 755/6685/16-ц від 05.12.2018, згідно з якою оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого (зокрема, цивільного) судочинства, оскільки КПК 2012 року передбачений порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування. Отже, після набрання ним чинності власники арештованого майна мають захищати свої права відповідно до норм діючого процесуального кодексу у порядку кримінального судочинства.
Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV, яка була чинною на час повернення виконавчого документу, тобто станом на 30.08.2013) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання (інші виконавчі документи) протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Отже, на час розгляду клопотання про скасування арешту, накладеного на майно засудженого, строки пред`явлення виконавчого документу, встановлені як Законом № 1404-VIII, так і Законом № 606-XIV, сплинули.
Оскільки арешт на майно ОСОБА_5 був накладений у зв`язку з можливим застосуванням конфіскації майна, зважаючи на ту обставину, що виконавчий документ про виконання судового рішення в частині конфіскації майна в межах строків пред`явлення такого рішення до виконання поданий не був, відсутнє будь-яке виконавче провадження відносно ОСОБА_5 , суд дійшов до переконання, що арешт, накладений на майно ОСОБА_5 необхідно скасувати.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 слід задовольнити, скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 26.03.2012 на нерухоме майно та транспортні засоби, які рахуються за ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений постановою слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 26.03.2012 на нерухоме майно та транспортні засоби, які рахуються за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: