ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/706/21 Номер провадження 11-кп/814/663/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 31 березня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання начальника Полтавської виправної колонії (№ 64) начальника арештного дому та до
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучурган, Розділянського району, Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
засудженого 27.05.2016 Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі,
застосовано стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений має 13 стягнень, з яких двічі переводився до ДІЗО, 10 стягнень не знято і не погашено у встановленому законом порядку, заохочень не має, характеризується з негативної сторони. Крім того 26.03.2021 в категоричній формі відмовився прибирати територію локальної ділянки, згідно з графіком, затвердженим начальником установи, чим безпідставно порушив вимоги Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

На ухвалу суду захисник подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою залишити без задоволення подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» - начальника арештного дому про застосування до засудженого ОСОБА_9 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи на 3 місяці.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що засуджений не визнає своєї вини у вчиненні дисциплінарного проступку, оскільки він не відмовляється від виконання покладених на нього обов`язків, а лише заперечує проти відеофіксації працівниками установи процесу прибирання ним, так як вказане принижує його честь та гідність.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора та представника установи, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Під час апеляційного перегляду судового рішення встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 27.05.2016 Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 02.02.2016, кінець строку покарання 17.04.2022.

Відповідно до ч.3 ст. 101 КВК України засуджені, які злісно порушують режим відбування покарання, можуть бути переведені: з дільниці соціальної реабілітації до іншої дільниці; з колонії середнього рівня безпеки чи звичайного жилого приміщення колонії максимального рівня безпеки в приміщення камерного типу колонії максимального рівня безпеки.

На підставі ч.1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватися такий захід стягнення як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Частиною 9 статті 134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.02.2016. З 09.02.2016 засуджений міру покарання відбував у Ізмаїльській установі виконання покарань №22, де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 17.12.2016 засуджений відбував покарання у Південній виправній колонії №51. За період відбування покарання характеризувався негативно. За порушення установленого порядку відбування покарання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 29.11.2019 по 09.07.2019 для проведення слідчих дій перебував у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», за період відбування покарання характеризувався негативно. За порушення установленого порядку відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 26.07.2019 покарання відбуває у ДУ «Полтавська виправна колонія № 64». За період відбування покарання характеризується негативно, за порушення установленого порядку відбування покарання 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з них 2 рази переводився до ДІЗО. Заохочень не має.

Тобто, за весь час відбування покарання отримав 21 стягнення, з яких 10 не знято та не погашено у встановленому законом порядку.

При цьому, відповідно до характеристики у відношенні до представників адміністрації установи може проявляти грубість, свідомо не виконує їх законні вимоги, публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Не проявляє бажання працювати на виробництві установи, до праці ставиться негативно. Уникає виконання робіт із самообслуговування та робіт по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань, перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не бере. Перебуває на профілактичному обліку установи як «Порушник вимог установленого порядку відбування покарання».

Звертаючись із поданням про переведення засудженого до приміщення камерного типу начальник установи зазначив, що засуджений ОСОБА_10 26.03.2021 приблизно о 14 год. 45 хв. без поважної причини та з власних міркувань в категоричній формі відмовився прибирати територію локальної дільниці згідно з графіком, затвердженим начальником установи. Інвентарем для прибирання засуджений був забезпечений у повному обсязі. Звільнення з медичної частини установи не мав. Про даний факт начальник відділення СПС майор внутрішньої служби ОСОБА_11 , начальник відділення СПС ОСОБА_12 та інспектор ВНІБ ОСОБА_13 подали рапорти. Засуджений власноручно писати пояснення по факту порушення відмовився в категоричній формі. Також зазначив, що всі заходи виховного впливу, застосовані до засудженого, позитивного результату не дали.

Під час розгляду подання про переведення ОСОБА_9 до приміщення камерного типу, суд першої інстанції ретельно та належним чином перевірив доводи цього подання та дійшов правильного висновку про наявність факту вчинення засудженим ОСОБА_9 грубого порушення вимог режиму відбування покарання.

Також встановлено, що до засудженого ОСОБА_9 із переліку заходів стягнення, передбачених ч.1 ст.132 КВК України застосовувались 2 попередження, 14 доган, 3 суворих догани, 2 рази поміщався до ДІЗО.

Під час апеляційного перегляду засуджений не заперечив, що він дійсно 26.03.2021 відмовився здійснювати прибирання території локальної дільниці, відповідно до встановленого графіку, з власних міркувань. Не заперечував і про наявність стягнень.

З огляду на вказане, враховуючи кількість стягнень, з яких 10 не знято та не погашено у встановленому законом порядку, те, що застосування попередніх заходів дисциплінарного впливу позитивного результату не дали, належних змін в поведінці засудженого ОСОБА_9 не відбулось та засуджений продовжує порушувати порядок і вимоги режиму відбування покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що протиправні дії засудженого носять постійний та систематичний характер, а тому необхідно застосувати до засудженого стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу.

При цьому, засідання дисциплінарної комісії, всупереч доводам захисника, було проведено у відповідності до вимог КВК України, а своїм правом на захист засуджений скористався під час розгляду подання у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, ухвала суду є законною, обгрунтованою і вмотивованою та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4