Справа № 353/1083/20
Провадження № 1-кп/353/37/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 придбав та зберігав вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

У восени 2009 року ОСОБА_4 , перебуваючи у лісовому масиві, що неподалік с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, куди йшов на пошуки боєприпасів часів Другої Світової війни, знайшов предмети, схожі на боєприпаси, з яких добув порошкоподібну речовину, схожу на порох, яку збирав у скляну банку.
Тоді ОСОБА_4 , розуміючи, що даний предмет являється вибуховою речовиною, діючи умисно, не маючи дозволу на право зберігання вибухових речовин, усвідомлюючи незаконність своїх дій, у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року «Про затвердження положення про дозвільну систему» із змінами та доповненнями, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року зі змінами та доповненнями, привласнив його та зберігав за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного поводження з вибуховою речовиною, придбав та зберігав вибухову речовину метальної дії, яка була поміщена у скляній банці.

28.09.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2020 року, проведено обшук житла та іншого володіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено речовину схожу на порох у скляній банці.

Згідно висновку експерта за результатами дослідження № СЕ-19/109/11/3-393МРВ/20 від 20.10.2020 року, надана на дослідження сипуча речовина сірого кольору у вигляді плоских частинок прямокутної форми є вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним (бездимним) одноосновним порохом з дифеніламіном (стабілізатор нітроцелюлозних порохів), який здатний до вибухового перетворення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказавши на те, що він дійсно у восени 2009 року у лісовому масиві, що неподалік с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, знайшов предмети, схожі на боєприпаси, з яких добув порошкоподібну речовину схожу на порох, яку збирав у скляну банку. Він розумів, що даний предмет являється вибуховою речовиною, привласнив його та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу. 28.09.2020 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння працівниками поліції в нього було виявлено та вилучено вказану речовину.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється, дуже шкодує, що так сталось, розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді 3років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та встановити протягом іспитового строку обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Просив стягнути з обвинуваченого 1307,60 грн. процесуальних витрат на залучення експерта. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме передати їх на зберігання в Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах просила ОСОБА_4 суворо не карати, призначити обвинуваченому покарання більш м`якше ніж просив прокурор. При ухваленні вироку просила суд врахувати всі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 усвідомив свої протиправні дії, щиро розкаявся, визнав вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, нагороджувався відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», являється учасником бойових дій, хоча у нього відсутнє відповідне посвідчення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення,передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином.
Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він не судимий, не працює, розлучений, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, в склад його сім`ї входять мати ОСОБА_7 , 1954 року народження, пенсіонер, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра він не перебуває, негативно ставиться до вчиненого (а.с. 80-86). Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.09.2017 року № 1784/кп та від 10.08.2018 року № 264/кп, ОСОБА_4 брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також нагороджувався відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції» (а.с. 90-91).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений шкодує про вчинене, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений шкодує про вчинене, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, позицію прокурора висловлену у судових дебатах щодо міри покарання обвинуваченому, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбуття покарання у виді позбавлення волі, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування такого покарання з випробовуванням, встановивши необхідний іспитовий строк та відповідні обов`язки з числа передбачених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на думку суду,буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи згідно довідки експертної установи.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання 3 (Три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання у виді 3 (Трьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 (Два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: 18 предметів, ззовні схожих на боєприпаси, та три скляні банки із речовиною, схожою на порох, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, передати на зберігання в Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307 (Одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу № СЕ-19/109/11/3-393МРВ/20 від 20.10.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1