Дата документу 28.04.2021 Справа № 937/2123/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2123/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/795/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 березня 2021 року, якою задоволено подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 квітня 2020 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

20 листопада 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 квітня 2020 року (а.с. 38-39).

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього три рази було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за 6 неявок без поважної причини на реєстрацію 21 вересня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, 9 листопада 2020 року, 7 грудня 2020 року, 4 січня 2021 року та 11 січня 2021 року.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 дійсно 6 разів не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього неодноразово було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не допускав систематичних неявок на реєстрацію, хоча міг запізнитися або переплутати дні явки та помилково з`явитися в інший час або наступного дня, при цьому він постійно кожного тижня приходить на реєстрацію.

Так, він не з`явився на реєстрацію 21 вересня 2020 року, але прийшов 24 вересня 2020 року, що свідчить про те, що він жодним чином не ухиляється від покладених на нього обов`язків.

Після цього він тричі з`явився на реєстрацію до органу пробації.

Крім того, 26 жовтня 2020 року він працював у полі, 9 листопада 2020 року тимчасово працював, 7 грудня хворів, а 4 та 11 січня він працював.

Звертає увагу, що він раніше не судимий, жодних кримінальних проваджень щодо нього більше не було, адміністративних правопорушень не вчиняв, має на утриманні неповнолітню доньку, якій допомагає матеріально, за місцем проживання характеризується позитивно, а з 18 січня 2021 року він жодного разу не пропустив реєстрацію до органу пробації.

З урахуванням викладеного вважає, що в цілому він виконує покладені на нього обов`язки, його неявки не є чисельними та не мають систематичного характеру, тому скасування звільнення є передчасним.

У судовому засіданні апеляційного суду засуджений підтримав свою апеляційну скаргу та зазначив, що він не знав, що все так суворо та йому скасують випробувальний строк, він дійсно інколи не з`являвся на реєстрацію, але дзвонив та повідомляв, що не прийде, і в подальшому приходив до органу пробації.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що засуджений не виконав покладені на нього обов`язки, вже після першої неявки йому повідомили про можливість скасування ст. 75 КК України та збільшили кількість явок, але він належних висновків для себе не зробив, поважних причин неявок органу пробації та суду першої інстанції не повідомив.

Представник органу пробації до судового засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву, в якій просив апеляційну скаргу розглянути без його участі та відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, перевірив підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 і зробив обґрунтований висновок про необхідність направлення останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відтак, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 квітня 2020 року, Мелітопольським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_7 було заведено особову справу № 101/2020.

Засудженому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`ясненні обов`язки, які покладені на нього судом згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які він повинен виконувати, роз`яснені правові наслідки передбачені ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України за невиконання покладених на нього судом обов`язків або за їх ухилення, а також відповідальність за вчинення ним кримінальних та адміністративних правопорушень під час іспитового строку, що підтверджується підпискою (особова справа, а.с. 12).

Відповідно до постанови від 27 травня 2020 року, ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 15).

Із листка реєстрації вбачається, що вже 21 вересня 2020 року ОСОБА_7 на реєстрацію до органу пробації не з`явився, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження (а.с. 16, 56).

У зв`язку з цим, постановою від 5 жовтня 2020 року ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого, другого, третього та четвертого понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 64).

Після цього ОСОБА_7 26 жовтня 2020 року та 9 листопада 2020 року на реєстрацію не з`явився, за що до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження (особова справа, а.с. 16, 68, 75).

Колегія суддів не може не врахувати, що після застосування до ОСОБА_7 першого застереження у вигляді письмового попередження та збільшення йому днів явок для реєстрації до 4 на місяць, він належних висновків для себе не зробив та продовжив пропускати явки на реєстрацію, не з`явившись до органу пробації ще два рази 26 жовтня 2020 року та 9 листопада 2020 року, а після того, як орган пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення, ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до органу пробації ще три рази 7 грудня 2020 року, 4 січня 2021 року та 11 січня 2021 року (а.с. 47).

З пояснень ОСОБА_7 вбачається, що поважних причин пропуску явок на реєстрацію до органу пробації він не зазначив.

Так, згідно його пояснень, 21 вересня 2020 року та 26 жовтня 2020 року він вживав алкогольні напої, 9 листопада 2020 року знаходився поза межами міста, 7 грудня 2020 року хворів, 4 січня 2021 року працював неофіційно, а 11 січня 2021 року переплутав дні явки (особова справа а.с. 55, 67, 74; а.с. 45, 49).

В суді першої інстанції засуджений ОСОБА_7 та звертаючись зі скаргою до апеляційного суду, документів на підтвердження поважності причин неявок також не надав, будь-яких змістовних пояснень з цього приводу не повідомив.

Скасовуючи звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений своїми діями ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, неодноразово порушив покладений на нього обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, документального чи будь-якого іншого підтвердження надати не зміг, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, необхідно направити засудженого ОСОБА_7 для відбуття покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 квітня 2020 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 березня 2021 року, якою задоволено подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4