Справа № 674/377/21
Провадження № 1-кп/674/55/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 11 березня 2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та не працезданих осіб не має, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 126-1 ККУкраїни,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 з 24 жовтня 2019 року перебуває на профілактичному обліку осіб, що вчинили домашнє насильство - "Кривдник" у відділенні поліції №2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, який в період часу з 24.10.2019 по 10.03.2021, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, ОСОБА_5 24 жовтня 2019 року близько 12 год. 00 хв. перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_4 психотравмуючі дії, які виразились в словесних образах нецензурною лайкою, висловлюючи погрози фізичною розправою, залякуванні, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю останньої. За вказаним фактом постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30.10.2019 року у справі № 674/1643/19 останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 06 квітня 2020 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_4 психотравмуючі дії, які виразились в словесних образах нецензурною лайкою, висловлюючи погрози фізичною розправою, залякуванні, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю останньої. За вказаним фактом постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.05.2019 року у справі № 674/504/20 останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому 07 серпня 2020 року, 22 лютого 2021 року, ОСОБА_5 за місцем свого проживання та своєї матері ОСОБА_4 , систематично вчиняв аналогічне домашнє насильство психологічного характеру, що призводило до стресових ситуацій, погіршення стану ОСОБА_4 здоров`я та погіршення якості життя. У зв`язку із чим, відповідно до постанов Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.12.2020 року у справі № 674/869/20, від 10.03.2021 року у справі № 674/254/21,притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Також, близько 10 год. 00 хв. 10 березня 2021 року, ОСОБА_5 , не зважаючи на заходи впливу від працівників поліції та суду, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та свідомо бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_4 , що виразилось у приниженні останньої, висловленні образ нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, яке призвело до психологічних страждань і погіршенню якості життя потерпілої.

Систематичне вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_4 спричинило психологічне страждання, що виразилось у психологічному дискомфорті, відчутті тривоги, страху та побоюванні за власне життя та життя родини.

Такі дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, суду повідомив, що дійсно в стані алкогольного сп`яніння систематично вчиняв насильство щодо своєї матері тривалий час, кричав на неї, виражався нецензурними словами тощо, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. В скоєному щиро розкаюється.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, крім визнання вини обвинуваченим, ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст.22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так, потерпіла ОСОБА_4 допитана у судовому засіданні повідомила суду, що її син, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв щодо неї насильство в сім`ї, виражався нецензурними словами, вимагав гроші, погрожував. Така його поведінка по відношенню до неї призводить до погіршення стану здоров"я, зумовлює зверненням до лікарів, душевних страждань. У неї погіршилося самопочуття. Прохала притягнути сина до кримінальної відповідальності, ізолювавши від неї.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.1), згідно якого 11.03.2021 за №0000087 були внесені відомості про вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_4 .

Даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.п.5), з якої слідує, що 10.03.2021 року потерпіла ОСОБА_4 звернуласядо відділення поліції №2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП із заявою про систематичне вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 .

Копіями постанов Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30.10.2019 р., 08.05.2020 р., 08.12.2020 р., 10.03.2021 р. (а.п.78-81),відповідно змісту яких, ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_4 тазастосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафу та громадських робіт, передбачених ст. 173-2 ч.2 КпАП України.

Висновком судово-психіатричного експерта №128 (а.п.100-101) від 22.03.2021 згідно якого в потерпілої ОСОБА_4 у ситуаціях, що склалися між нею та ОСОБА_5 , наявне систематичне вчинення психологічного насильства в сім`ї та спрямування психотравмуючої дії ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої. Потерпілій ОСОБА_4 внаслідок систематичного психологічного насильства в сім`ї було спричинено психологічне страждання, що проявляється в психологічному дискомфорті, відчутті тривоги, страху та побоювання за власне життя та життя своєї родини.

Вказані обставини потерпіла підтвердила в судовому засіданні.

Суд не вважає, що притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, зважаючи на наступне.

Так, у постанові Верховного Суду у справі № 583/3295/19 від 25.02.2021, суд вказав, що відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Цей принцип закріплено в ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Ігор Тарасов проти України» зазначив, що ст. 4 Протоколу 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, однин і той самий час, та сама поведінка особи). Високий суд констатував порушення ст. 4 Протоколу 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння.

Разом з цим, об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння, яке вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена статтею 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст. 126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правова природа кваліфікації злочинів визначає необхідність обов`язкового встановлення та доказування факту вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, наявність ознак цього діяння, передбачених відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII КК України доповнено ст. 126-1 КК України, згідно із якою домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Окрім того, юридична відповідність за домашнє насильство передбачена не лише кримінальним законом, а й ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої домашнє насильство визначається як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, поняття «домашнє насильство» має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця.

Вказана правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №453/225/19, провадження №51-4000км19.

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає що винуватість обвинуваченого в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом, а тому його дії за ст.126-1 КК України кваліфіковано вірно, оскільки вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах матері ОСОБА_4 , що призвело до погіршення життя потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Злочин, передбачений ст.126-1 КК України відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений, якийне судимий в силу ст.89 КК України, має негативну характеристику з місця проживання, згідно якої обвинувачений зловживає алкогольними напоями та має приводи в поліцію за неадекватну поведінку в сім`ї, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з 2019 року, перебуває на обліку, як сімейний кривдник.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Суд не враховує як обставину, що обтяжує покарання, зазначену в обвинувальному акті, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, оскільки це є кваліфікуюча ознака вказаного кримінального правопорушення і додаткового визначення як обтяжуюча обставина не потребує.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного,ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, висновок органу пробації, відповідно до якого існує високий ризик повторності вчинення означеного злочину, позицію прокурора, що просить призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, позицію потерпілої, яка не вибачила обвинуваченому, обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та розкаявся у вчиненому, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст.126-1 КК України у виді арешту.

На думку суду та у відповідності до ст.50 КК України, саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосуванн я до обвинуваченого більш м`якого покарання, суд не вбачає.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та звернення до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1