Справа № 303/3133/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1226/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
судового засідання
10 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представників потерпілої ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_13 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Вирішено цивільний позов, питання з речовими доказами та процесуальними витратами.
Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 26 травня 2020 року вищезазначений вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без зміни.
Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 листопада 2020 року ухвалу колегії суддів Львівського апеляційного суду від 26 травня 2020 року було скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції та залишено ОСОБА_7 під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб, тобто до 03 січня 2021 року.
Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року, зокрема задоволено клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 25 лютого 2021 року включно.
09 лютого 2021 року прокурор Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_13 звернувся до Львівського апеляційного суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, яким спричинено загибель людини, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб без визначення розміру застави.
Своє клопотання прокурор мотивує відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу та актуальністю на даний час ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, яким, на його думку, в повній мірі не зможе запобігти жоден інший більш м`який запобіжний захід.
Звертає увагу на значний суспільний резонанс та соціальні наслідки вчиненого із особливою жорстокістю діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_7
10 лютого 2021 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, оскільки вважає припущенням наявність ризиків, врахованих судом при обранні обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, пояснення потерпілої ОСОБА_10 та виступ її представників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали заявлене прокурором клопотання і заперечили щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , пояснення обвинуваченого та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав своє клопотання і заперечив клопотання прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи клопотань, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, п.п.3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених випадках за встановленою процедурою.
Приймаючи до уваги вищенаведене та з огляду на матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики зазначені у клопотанні, які слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшились, а відтак, обґрунтованими є покликання сторони обвинувачення про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім, що в свою чергу спростовує доводи захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у поданому клопотанні про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що слушними є доводи прокурора у клопотанні про можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Така поведінка обвинуваченого, на думку апеляційного суду і надалі, має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності.
Також, колегія суддів вважає доведеним актуальність ризику здійснення обвинуваченим незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та підставність ризику того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, на думку апеляційного суду, з врахуванням вищенаведеного, конкретних обставин кримінального провадження та мотивів викладених в клопотанні прокурора, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , що забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
клопотання прокурор Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_13 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою задоволити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешту із застосуванням засобів електронного контролю залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів по 10 квітня 2021 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 .
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4