ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000055 від 16.02.2020 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_5 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей 2008, 2012, 2020 р.н., з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, -
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 911 грн. 77 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.
_____________________________________________________________________
ЄУНСС: 726/609/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-кп/822/104/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок в частині стягнення сум моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу і стягнути на користь потерпілого 5 000 грн. моральної шкоди і 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не заперечуючи правову кваліфікацію своїх дій за ч.2 ст.125 КК України та призначене судом першої інстанції покарання, вказує, що потерпілим не надано доказів негативного впливу та тяжкості вимушених змін у його житті внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Звертає увагу на те, що його дії були спровоковані не алкогольним сп`янінням, а поведінкою самого потерпілого, який висловлював погрози йому та членам його сім`ї.
Стверджує, що при визначенні розміру стягнень за цивільним позовом, судом першої інстанції не взято до уваги його матеріальний стан та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою.
Також вказує, що витрати на правову допомогу захисника визначено непомірно високі, оскільки, на його думку, жодної складності як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні не виникало.
Потерпілий ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави. Цивільний позов просить задовольнити повністю і стягнути з ОСОБА_6 1 911 грн. 77 коп. майнової шкоди, 23615 грн. моральної шкоди, 16408 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Вважає безпідставною перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.296 на ч.2 ст.125 КК України, оскільки останній поводив себе агресивно, у присутності великої кількості людей в ресторані, грубо порушуючи громадський порядок та нехтуючи нормами моралі, діючи зухвало, цілеспрямовано наніс йому удар кулаком в область обличчя, а після того, як потерпілий впав продовжував наносити удари йому та оточуючим.
Звертає увагу на те, що робота ресторану була припинена, а обвинувачений після заподіяння ударів навіть не спробував надати першу допомогу потерпілому, що втратив свідомість, не звернувся до швидкої медичної допомоги та поліції.
Обґрунтовуючи необхідність задоволення цивільного позову у повному обсязі, вказує, що відповідач ОСОБА_6 станом на момент подання апеляційної скарги не відшкодував заподіяну шкоду, вибачення не просив, а позов визнав лише частково. Зазначає, що внаслідок дій обвинуваченого він отримав ряд травм, перебував на стаціонарному лікуванні, йому завдано значних моральних страждань та переживань, внаслідок чого був порушений звичайний уклад його життя та життя його рідних. Порушення емоційного стану внаслідок тривожності підтверджується результатом психологічного обстеження, що міститься в матеріалах справи, однак судом не було надано цьому належної оцінки. Розмір витрат на правову допомогу підтверджується детальним розрахунком, актом виконаних робіт та квитанціями до прибуткового касового ордеру, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.
Прокурор ОСОБА_5 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави.

Свої доводи мотивує тим, що районний суд допустив порушення норм матеріального права, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України.
Звертає увагу, що обставини вчинення кримінального правопорушення та поведінка обвинуваченого, а також досліджені судом показання свідків та докази свідчать про грубе порушення ОСОБА_6 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 15.02.2020 року близько 23.30 год., перебуваючи в ресторані «Еней», що розташований по вул. Я.Мудрого, 200, в м. Чернівці, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 три удари кулаком правої руки та один удар правою ногою в обличчя, чим внаслідок своїх неправомірних дій спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , у вигляді рани в ділянці лівої брови; синця в лівій пара орбітальній ділянці з переходом на спинку носа, ліву щоку та чоло; синець в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, що згідно висновку експерта № 216 д від 17.03.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Проаналізувавши докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, районний суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки його дії були спровоковані поведінкою ОСОБА_8 , який сам підійшов до обвинуваченого з претензіями.
На думку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 діяв з наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 , а тому його дії містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, тобто за ч.2 ст.125 КК. України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, заперечивши проти задоволення апеляційних скарг потерпілого та прокурора.
Прокурор, потерпілий та його представник підтримали апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 , заперечивши проти апеляційної скарги обвинуваченого.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції та мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в порядку та обсязі, узгодженому сторонами, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 15 лютого 2020 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні ресторану «Еней», що за адресою: м. Чернівці, вул. Я.Мудрого, 200, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно, протиправно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, наніс потерпілому ОСОБА_8 , три удари кулаком правої руки та один удар правою ногою в обличчя останнього, чим внаслідок своїх неправомірних дій спричинив тілесні
ушкодження потерпілому у вигляді: рана в ділянці лівої брови; синець в лівій параорбітальній ділянці з переходом на спинку носа, ліву щоку та чоло; синець в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, що, згідно висновку експерта № 216 д від 17.03.2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку колегії суддів, даних вимог суд першої інстанції не дотримався, не надав належної оцінки зібраним доказам в сукупності, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення щодо перекваліфікації дії ОСОБА_6 на ч.2 ст. 125 КК України.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Однак суд першої інстанції не врахував конкретних обставин цієї справи, дійшовши помилкового висновку, що між обвинуваченим та потерпілим стався раптовий особистий конфлікт, і відповідно дії ОСОБА_6 були зумовлені особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_8 , а не бажанням продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
При цьому, апеляційним судом повторно, у порядку ст.404 КПК України та узгодженому сторонами кримінального провадження, було допитано обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , досліджено довідку ПП « ОСОБА_11 », інші матеріали кримінального провадження.
Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що мотивом дій обвинуваченого була виключно його особиста неприязнь до потерпілого, оскільки це не виключає хуліганський мотив в діях обвинуваченого. Суд має враховувати у сукупності з наведеним і фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення та поведінку всіх учасників події.
Неповага до суспільства це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Хуліганські дії можуть супроводжуватися ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.
Разом із тим, надавати правильну кримінально-правову оцінку хуліганству та відмежовувати його від інших кримінально караних діянь належить, зокрема, за об`єктом злочину і такою ознакою суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою вищість (винятковість), протиставити себе іншим, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.
Тому наявність особистих неприязних стосунків між особами само по собі ще не свідчить про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченої особи, адже для визначення мотиву злочинних дій потрібно враховувати їх характер та спосіб вчинення, причини, що спонукали особу вчинити певні дії, поведінку обвинуваченого та потерпілих до і під час події.
Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний апеляційним судом, з кваліфікацією своїх дій за ч.2 ст.125 КК України погодився та вину визнав, погодившись із висновком суду першої інстанції в частині кваліфікації. Вказав, що конфлікт за обставин, викладених у фабулі, стався з вини потерпілого ОСОБА_8 , оскільки він та його компанія знущались та сміялись з сина обвинуваченого, а пізніше потерпілий почав йому особисто висловлювати погрози та спровокував конфлікт.
З показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих в суді апеляційної інстанції встановлено, що 15.02.2020 року близько 18.00 год. він разом з своїми однокласниками святкували зустріч випускників в ресторані «Еней», де було багато інших гостей. Незнайомий йому чоловік наніс удари в обличчя його однокласнику ОСОБА_12 , він підійшов до цього чоловіка, щоб з`ясувати причини нанесення ударів, однак обвинувачений ОСОБА_6 одразу почав наносити йому удари в обличчя, в результаті він впав, але обвинувачений наніс ще декілька ударів, і він втратив свідомість. Це відбувалось в ресторані, де було багато людей, після бійки перестала грати музика, адміністрація почала вирішувати конфлікт, а потерпілого вивели на вулицю, щоб привести до тями та надати допомогу. Після цього він поїхав у лікарню, а потім написав заяву до поліції.
Відповідно до висновків експерта №167екс від 20.02.2020 року, №198д від 05.03.2020 року, 216д від 17.03.2020 року, досліджених районним судом, тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_8 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, їх механізм нанесення та локалізація відповідає фабулі справи та протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого.
Відповідно до протоколу огляду та перегляду відеозапису від 09 березня 2020 року та самого відеозапису, досліджених судом першої інстанції, на відео зображено приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , де наявна велика кількість людей, які танцюють та спілкуються. На відео видно, як ОСОБА_8 та інша особа підійшли до ОСОБА_6 , після чого останній раптово наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 . З відеозапису видно, що події відбувалися на танцполі, де танцювали люди, після нанесення ударів обвинуваченим потерпілому танці припинилися, люди почали залагоджувати конфлікт, відтягувати ОСОБА_6 тобто громадський порядок було грубо порушено ОСОБА_6 , який з мотивів явної неповаги до інших людей, що відпочивали в ресторані, з особливою зухвалістю почав наносити удари ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії навіть після того, як потерпілий впав.
При цьому, колегією суддів встановлено, що підставою для вчинення насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_8 в громадському місці став незначний привід. Бійку було розпочато саме обвинуваченим, оскільки з поведінки потерпілого провокативних дій колегія суддів не вбачає.
Згідно довідки ПП « ОСОБА_11 », 15 лютого 2020 року у зв`язку з виниклою конфліктною ситуацією між відвідувачами закладу ресторану «Еней», що по вул.Ярослава Мудрого, 200, м.Чернівці, даний заклад призупиняв роботу на короткий період часу, що призвело до порушення звичайного режиму роботи закладу (т.1 а.п.43).
Зазначене дає підстави колегії суддів дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_6 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Суд першої інстанції мотивуючи наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, взяв до уваги, що між потерпілим та обвинуваченим склались неприязні відносини, однак наведене спростовано достатніми та належними доказами у ході апеляційного розгляду.
Крім того, суд першої інстанції не врахував той факт, що кримінальне правопорушення вчинено у громадському місці в ресторані, де перебувала велика кількість гостей, за ініціативи обвинуваченого, який розпочав бійку, при цьому нанісши удари не лише потерпілому, а й іншій особі, що видно на відеозаписі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності збільшення обсягу обвинувачення, застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційних скарг потерпілого та прокурора щодо наявності у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України є обґрунтованими, а позиція захисту про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплюються диспозицією ч.2 ст.125 КК України не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та спростовується у ході апеляційного розгляду.
Пояснення сторони захисту про те, що конфлікт розпочав ОСОБА_8 , висловлюючи погрози та заявляючи претензії, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.296 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Даними про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставин, що пом`якшують покарання, апеляційним судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що покарання в найнижчих межах санкції ч.1 ст.296 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України колегією суддів не встановлено.

Крім того, у своїй апеляційний скарзі потерпілий ОСОБА_8 ставить питання про повне задоволення свого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_6 в частині задоволення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу.
На думку колегії суддів, такі вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Матеріальна шкода вірно визначена судом першої інстанції у розмірі 1 911 грн. 77 коп. і сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Моральна шкода оцінюється цивільним позивачем в сумі 23 615, 00 грн., однак дана сума, на думку колегії суддів не відповідає фактичним обставинам справи та наслідкам вчиненого кримінального правопорушення.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 2 цієї статті моральна шкода полягає:
-у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
-у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Потерпіла сторона обґрунтовує суму моральної шкоди в розмірі 23 615, 00 грн. тим, що потерпілий ОСОБА_8 втратив заробіток на цю суму, оскільки в нього зірвався контракт. На думку апеляційного суду, така шкода не може оцінюватись як моральна, не наведено достатніх аргументів і потерпілим.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що, враховуючи характер та ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, молодий віку потерпілого, негативні фізичні та морально-психологічні наслідки у виді стану високої тривожності, нервового напруження, внутрішнього конфлікту, страху повторення пережитого, пониження працездатності, безсоння, що підтверджується висновком психологічного обстеження ОСОБА_8 , копія якого долучена до цивільного позову, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., що є співмірним та достатнім для компенсації негативних наслідків, заподіяних кримінальним правопорушенням.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то витрати у сумі 16 408 грн. підтверджені: детальним розрахунком, наведеним у цивільному позові (т.2 а.п. 16-17), квитанціями до прибуткового касового ордера від 18.05.2020 року (т.2 а.с.29) та від 17.02.2021 року (т.2 а.с.105), актом приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги та розрахунку адвокатського гонорару (т.2 а.с.104).
Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу був визначений на момент подачі цивільного позову, та підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити, оскільки її вимоги повністю спростовані у ході апеляційного розгляду вищевикладеними висновками апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 майнову шкоду в розмірі 1 911 грн. 77 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 408 грн.
Речові докази: два DVD R диски із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

12.04.2021 року
(дата засвідчення копії)