КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2021 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів, який ухвалено обраховувати з 10.03.2021 до 08.05.2021 включно, із урахуванням часу фактичного затримання особи.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту або визначити розмір застави.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а саме рішення прийнято з порушенням вимог кримінально процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини.
Захисник звертав увагу на необґрунтованість підозри та відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, зокрема зазначав, що за результатами обшуку від 10.03.2021 за місцем проживання підозрюваного, жодних наркотичних засобів не виявлено.
Крім того, не підтверджує причетність ОСОБА_6 до інкримінованих кримінальних правопорушень протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за ОСОБА_6 від 10.12.2020, оскільки ОСОБА_10 напередодні зателефонував до ОСОБА_6 та попросив у нього допомоги із ремонтними роботами у будинку, який знаходиться у с. Старе, Бориспільського району, Київської області, в якому ОСОБА_6 був лише 2 рази, та не знав про те, що в зазначеному місці планувалася чи була обладнана лабораторія для виготовлення наркотичних засобів.
Також, не доводить причетність ОСОБА_6 до інкримінованих кримінальних правопорушень протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за ОСОБА_6 від 19.02.2020, оскільки, як убачається з даного протоколу, ОСОБА_6 напередодні зустрівся із ОСОБА_11 , від якого отримав каністри білого кольору, наповнені рідиною та поїхав у с. Ничіпорівка, Яготинського району, Київської області, однак ОСОБА_6 у вищевказаному місці здійснював прибирання (хімчистку) будинку після ремонту, а в каністрах була відповідна рідина для миючого обладнання, яку ОСОБА_11 віддав ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_10 , що може підтвердити власник будинку, в якого здійснював прибирання ОСОБА_6 в зазначений день.
Апелянт зазначав про те, що органом досудового розслідування досить довгий час проводилися негласні слідчі дії, зокрема відео та аудіо контроль осіб, проте, під час спілкування учасників між собою, ОСОБА_6 жодного разу не згадується, що підтверджує необізнаність останнього про незаконну діяльність ОСОБА_10 та інших фігурантів кримінального провадження.
На переконання захисника, інших документів, які б об`єктивно підтверджували причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, до клопотання слідчого не додано.
Також, органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 працює та має постійний дохід, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання на території Київської області, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина та батьків пенсійного віку, а також те, що його дружина потребує сторонньої допомоги у зв`язку із проведеною операцією на колінному суглобі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 05.11.2019, за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 311 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 10.03.2021 о 17 год. 07 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку п. 2 ч. 1ст. 208 КПК України.
11.03.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у незаконному виготовленні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин та збуті прекурсорів, вчиненими повторно, організованою групою, предметом яких були прекурсори у особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 311 КК України; у повторному незаконному виготовленні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин та збуті прекурсорів, вчиненими повторно, організованою групою, предметом яких були прекурсори у особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 311 КК України; у незаконному виготовленні та зберіганні психотропних речовин з метою збуту та збуті психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України; у повторному незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів і психотропних речовин, предметом яких були особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропна речовина в особливо великих розмірах, вчинених організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.
12.03.2021 старший слідчий СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2021 задоволено клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів, який ухвалено обраховувати з 10.03.2021 до 08.05.2021 включно, із урахуванням часу фактичного затримання особи.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на відсутність у долучених до клопотання слідчого належних та допустимих доказів, які вказують на причетність останнього до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та доводи про неналежність зібраних у справі доказів, зокрема протоколів за результатами негласних слідчих дій від 10.12.2020 та 19.02.2020, є передчасними.

Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дані про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.
Посилання захисника про те, що ОСОБА_6 працює та має постійний дохід, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання на території Київської області, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина та батьків пенсійного віку, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого. Крім того, вказані обставинине свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3