Справа № 558/243/21
Провадження № 1-кп/559/221/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 22.03.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пляшева Радивилівського району Рівненської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 04.07.2006 за ч.1 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України, відбув покарання 12.12.2014,

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 21 березня 2021 року, близько 14 год., прийшов у господарство ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному господарстві ОСОБА_4 вирішив втамувати спрагу та з добровільного дозволу ОСОБА_6 зайшов у житловий будинок. В цей час, перебуваючи у кімнаті будинку в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його дії не будуть помічені, взяв у руки та почав ховати до кишень своєї куртки належні ОСОБА_5 мобільний телефон марки «VIAAN V241A» вартістю 183,33 грн. та тюнер марки «SIMAX GREEN» вартістю 299,18 грн., але в цей час малолітня ОСОБА_7 , яка перебувала поряд із дверима кімнати та розуміла протиправний характер його дій, зробила ОСОБА_4 зауваження, однак останній знехтував цим та продовжив свої злочинні дії, відкрито викравши зазначене майно, після чого покинув господарство та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, потерпілій ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 482,51 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав, щиро розкаявся у вчиненному та пояснив, що дійсно взяв вказані телефон та тюнер, а малолітня ОСОБА_7 сказала, щоб не чіпав, бо це чуже, однак він її не послухав.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями відкрито викрав чуже майна (грабіж).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, розлучений, учасник ліквідаціх наслідків ЧАЕС, утриманців не має, судимий, востаннє вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 04.07.2006 за ч.1 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 10 місяців (судимість не знята та не погашена у встановленому порядку), покарання відбув 12.12.2014.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене реальне покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого не обирався запобіжний захід. Цивільний позов у даному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта в розмірі 1307 грн. 60 коп., понесені під час проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки його винуватість знайшла підтвердження у судовому засіданні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.185 КК України, ст.100, ч.2 ст.124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 1307 грн. 60 коп. на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «VIAAN V241A» та тюнер марки «SIMAX GREEN» вважати повернутими ОСОБА_5 згідно збережної розписки від 07.04.2021.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1