233 № 225/5572/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001376 від 07 серпня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, адреса місця проживання за обвинувальним актом: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13 серпня 2009 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. 05 вересня 2014 року на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 28 серпня 2014 року звільнився умовно достроково на 1 рік 8 місяців 3 дні,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Дзержинськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001376 від 07 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася з письмовими клопотаннями про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту, з підстав, викладених у письмових клопотаннях, зважаючи на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, оскільки обвинувачені можуть спробувати ухилитися від суду і незаконно впливати на свідків.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав власну позицію, висловлену ним раніше при вирішенні аналогічного процесуального питання та просив пом`якшити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , змінивши його на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_5 і обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора, приходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду та інших дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2021 року обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений до 25 червня 2021 року включно, а строк дії ухвали в частині засостосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - до 27 червня 2021 року включно.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно останнього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду кримінального провадження не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а саме:

- ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, у разі визнання судом його винним, може бути визнана ним більш небезпечною ніж втеча. Оцінюючи вказаний ризик, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року щодо того, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

- ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків (навіть на допитаних судом), тобто схилити їх до зміни своїх показань шляхом вмовляння, залякування, викликанням жалю до себе або будь-яким іншим способом.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в свою чергу клопотання захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, зокрема інкримінування в провину ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити дію застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик того, що обвинувачений може спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, у разі визнання судом його винним, може бути визнана ним більш небезпечною ніж втеча. Оцінюючи вказаний ризик, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року щодо того, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

- ризик того, що обвинувачений може спробувати незаконно впливати на свідків (навіть на допитаних судом), тобто схилити їх до зміни своїх показань шляхом вмовляння, залякування, викликанням жалю до себе або будь-яким іншим способом.

Вищевказані обставини дозволяють дійти суду висновку, що гарантувати запобіганню наявним ризикам може попередньо застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на обвинуваченого, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, обов`язків.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом на теперішній час не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. При цьому, приймаючи таке рішення, суд, дотримується положення ч. 6 ст. 194 КПК України, згідно із якою обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 193-199,331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 21 серпня 2021 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.

Продовжити застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло за місцем мешкання в АДРЕСА_2 цілодобово, окрім відвідування останнім медичних закладів, установ, а також аптек міста, з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м. Торецька без дозволу суду;

3) заборонити без поважних причин цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 два місяці - по 23 серпня 2021 року включно.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 доручити відділу поліції №1 Бахмутського РУП ГУНП в Донецькій області.

Копію ухвали направити до відділу поліції №1 Бахмутського РУП ГУНП в Донецькій області - для виконання та прокурору для здійснення контролю.

На ухвалу, в частині продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя : ОСОБА_1