Справа № 577/1021/21
Провадження № 1-кп/577/243/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 від 12 вересня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, військовослужбовця військової служби призваний під час мобілізації, командира 2 реактивного артилерійського взводу 9 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший лейтенант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітнього сина 2017 року народження, раніше не судимого,-

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Військовослужбовець за призовом під час мобілізації старший лейтенант ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 60 від 24.03.2014 року зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду командира 2 реактивного артилерійського взводу 9 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону.

06.06.2014 року після проведення лікування у цивільних медичних закладах м. Суми старший лейтенант ОСОБА_5 до вказаної військової частини не повернувся, а продовжував лікування (з його слів). Однак, підтверджуючих документів щодо подальшого його перебування в лікарняному закладі та встановленого діагнозу до військової частини не надав. Поряд з цим, на неодноразові вимоги командування військової частини НОМЕР_1 звернутися до військового лікувального закладу для проходження лікування та військово-лікарської комісії старший лейтенант ОСОБА_5 відмовлявся, обґрунтовуючи порушенням його Конституційних прав.

В подальшому, у зв`язку з неприбуттям старшого лейтенанта ОСОБА_5 з лікувального закладу до розташування підрозділу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), який на той час дислокувався в АДРЕСА_3 , наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 104 від 10.08.2014 року.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби старший лейтенант ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, в супереч вказаних вимог, після закінчення лікування старший лейтенант ОСОБА_5 до місця військової служби не прибув, крім того, на телефонні дзвінки командування підрозділу, в якому проходив військову службу, та командування частини не відповідав, про своє місце знаходження командування частини не повідомляв до 26.02.2021 року.

Тобто, командир 2 реактивного артилерійського взводу 9 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_5 , порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, передбачений ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених йому за посадою, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує додержуватись вимог Конституції України, законів України, Статутів Збройних Сил України, поводити себе з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; діючи з прямим умислом, маючи на меті повністю ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 408 КК України - дезертирство, нез`явлення з лікувального закладу з метою ухилення від військової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

27.02.2021 року під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнає себе винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України при обставинах вказаних у обвинувальному акті. Сторони узгодили, що оскільки обвинувачений скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься злочину середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину, тому ОСОБА_5 має понести покарання за ч. 1 ст. 408 КК України із застосуваннями ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14 450 грн.

В угоді про визнання винуватості обвинуваченому, захиснику роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки умисного невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння, вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому і просить затвердити угоду про визнання винуватості. Пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде призначений йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, які в судовому засіданні були додатково роз`яснення.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

Захисник ОСОБА_4 також прохає суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства та угода підлягає затвердженню судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку, добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого. Узгоджена між останніми міра покарання у виді штрафу із застосуваннями ст. 69 КК України відповідає нормам КПК України та може бути затверджена судом.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 408 КК України, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження даної угоди про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання із застосуваннями ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14 450 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 371 , 472, 473, 475 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2021 року укладену між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 12 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14450 грн.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1