Справа № 157/907/21
Провадження №1-кс/157/347/21
УХВАЛА

07 липня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2021 року під №0000218, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, сектором дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 03 липня 2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 липня 2021 року надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що невідома особа, шляхом вільного доступу з веранди її будинку в період часу з 09 год. по 13 год. вказаного числа викрала велосипед, який на праві власності належить її дядькові ОСОБА_5 .

В ході проведення огляду місця події 02 липня 2021 року на узбіччі вулиці Центральна в с. Піщане Камінь-Каширського району Волинської області слідчим виявлено й вилучено вказаний вище велосипед, який добровільно видав ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що вказаний велосипед він надав у користування своїй племінниці ОСОБА_4 , котра постійно зберігала його у веранді власного будинку.

Постановою старшого дізнавача ОСОБА_8 від 03 липня 2021 року тимчасово вилучений велосипед був визнаний речовим доказом та приєднаний до кримінального провадження №0000218 від 03 липня 2021 року, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Даний велосипед передано під розписку на зберігання ОСОБА_4 , яка постійно ним користується з дозволу власника ОСОБА_5 .

Прокурор зазначає, що наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказаний вище велосипед, є предметом кримінального правопорушення та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження та призначення відповідних судових експертиз, а саме судової товарознавчої експертизи для встановлення його вартості на момент вчинення кримінального правопорушення. Тому, з метою забезпечення збереження речового доказу, перешкоджання приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі даного майна на вказаний вище велосипед слід накласти арешт.

Посилаючись на викладене, прокурор просить накласти арешт на добровільно виданий та вилучений працівниками поліції велосипед вітчизняного виробництва з маркувальним позначенням на педалях «ARDIS» та наклейкою на рамі «MADR IN USA», який за своїми зовнішніми ознаками подібний до того, що був викрадений у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не прибула.

Заслухавши доводи прокурора, вивчивши зміст клопотання та надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі статтею 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Аналіз наведених вище норм закону дає зрозуміти, що достатньою підставою для арешту майна є існування одночасно двох умов: майно є або об`єктивно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, що таке майно може бути втрачене.

З матеріалів клопотання, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорту старшого інспектора-чергового Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 встановлено, що сектором дізнання Камінь-Каширського районного відділу поліції здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, розпочатому за фактом таємного викрадення чужого майна, що мало місце 02 липня 2021 року в АДРЕСА_1 , в житловому будинку, що належить ОСОБА_4 . Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України.

З протоколу огляду місця події від 02 липня 2021 року, проведеного на АДРЕСА_1 , вбачається, що викрадений у ОСОБА_4 велосипед був виявлений у ОСОБА_6 , який його добровільно видав слідчому.

Постановою дізнавача від 03 липня 2021 року вказаний вище велосипед визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні і переданий на відповідальне зберігання його володільцю ОСОБА_4 .

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, що є об`єктом кримінально протиправних дій було добровільно видане слідчому, визнано речовим доказом та у встановлено законом порядку передано на відповідальне зберігання його володільцю. З наведеного слідує, що хоча вказане вище майно й має значення речового доказу для кримінального провадження, проте відсутні підстави вважати, що існують ризики його втрати або знищення. Сам факт передачі даного майна його законному володільцю, вже свідчить про те, що майно втратило статус тимчасово вилученого.

Таким чином, прокурор не довів необхідності арешту добровільно виданого ОСОБА_6 майна, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, щодо можливості втрати цього майна, що є підставою для відмови в задоволенні даного клопотання.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2021 року за №0000218, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відмовити.

Копію ухвали для виконання вручити прокурору Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1