Справа № 761/9279/21
Провадження № 1-кс/761/6081/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0007746 від 25.12.2020,

ВСТАНОВИЛА:
11 березня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 06.03.2021 під час проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; та обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO» н.з. НОМЕР_1 .
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України.

Водночас, вказані вимоги слідчим виконані не у повному обсязі з огляду на таке.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.

Вказана норма кореспондується з частиною 7 статті 236 КПК, якою передбачено, що під час обшуку слідчий має право вилучити речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, які вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з долученої до клопотання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2021 слідчому надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, як вбачається зі змісту клопотання, обшуки в квартирі АДРЕСА_3 та автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO» н.з. НОМЕР_1 було проведено 06.03.2021 як невідкладні.

Долучені до клопотання документи свідчать, що під час проведення обшуків, виявлено та вилучено документи та речі, які, на думку слідчого, до переліку майна, на вилучення якого надані дозволи, не входять, тобто є тимчасово вилученим майном.

Вилучення такого майна у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись не пізніше 48 годин після вилучення такого майна до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Відрахування зазначеного строку здійснюється з моменту вилучення майна, тобто з часу закінчення відповідної слідчої дії згідно з протоколом.

З наведеного витікає, що обшук за конкретною адресою на підставі відповідної ухвали слідчого судді - це самостійна слідча дія, яка має певну тривалість у часі. Саме з моменту вилучення майна, тобто закінчення такої дії, починається відлік 48-годинного строку звернення слідчого з клопотанням про арешт вилученого майна.

Таким чином, обґрунтованим є висновок, що за наслідками закінчення кожної слідчої дії, під час якої вилучене майно, що має статус тимчасово вилученого, слідчий зобов`язаний звернутись з відповідним окремим клопотанням про арешт такого майна.

Звернення з клопотанням про арешт майна, вилученого за різними адресами, тобто у різний час, за різними правовими підставами, є порушенням процесуального порядку виконання стороною обвинувачення покладених на неї обов`язків в частині легалізації вилучення такого майна та його подальшого утримання.

У той же час, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно, вилучене у результаті проведення кількох обшуків за різними адресами. Тобто, майно під час таких слідчих дій вилучене у різних місцях та у різний час, що свідчить про встановлення різних часових меж для виконання слідчим покладеного на нього обов`язку щодо звернення з клопотаннями про арешт майна.

Більше того, кожен обшук проведений у володінні різних осіб, вилучене майно може мати різний правовий статус, мету та підстави для арешту.

Отже, спільний розгляд різних за своєю природою, підставами та обставинами, які підлягають встановленню слідчим суддею в ході судового розгляду, питань про арешт майна є недоцільним та суперечить завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги, вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна для усунення зазначених недоліків.

При цьому слідчий суддя, на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України вважає за необхідне встановити строк у 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0007746 від 25.12.2020, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1