УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника Херсонського СІЗО: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що він відбув визначену законом необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Представник Херсонського СІЗО при вирішенні клопотання засудженого поклалась на розсуд суду..

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в Херсонському СІЗО відбуває покарання, призначене вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.01.2017 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

У характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Херсонському СІЗО участі у суспільно-корисному житті відділення та установи не приймає. З представниками адмністрації стриманий. Саморегулювання поведінки не досить стійке. За характером хитрий, потайний. З 27.03.2017 року по 08.02.2021 року, під час відбування покарання в ДУ «Північна виправна колоні (№90)» характеризувався посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, намагався утримувати у належному стані зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу. Роботи з благоустрою установи виконував, але під контролем адміністрації установи. У громадському житті відділення участі не приймав. Порушень вимог пожежної безпеки не допускав. За характером не схильний до створення конфліктних ситуацій. У колективі засуджених спілкувався із засудженими різної спрямованості. Підтримував зв`язок з близькими та родичами. До майна установи і предметів, якими користувався ставився дбайливо, здійснював за ними належний догляд, використовує за призначенням.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 один раз застосовувалось захід заохочення, два рази застосовувались стягнення, у виді догани, одне з яких на даний час погашене і не має юридичного значення, проте у сукупності з тим стягнення яке є діючим характеризує особу засудженого як схильного до порушення режиму відбування покарання.

Згідно довідки бухгалтерії ПВК№90, засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання був залучений до оплачуваної праці лише чотири місяці у 2020 році.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи, ОСОБА_5 є особою неодноразово судимою за злочини проти власності, в тому числі за аналогічний умисний тяжкий злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, покарання за які відбував реально. До нього, до того ж, застосовувались заохочувальні норми у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням та двічі умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. В період непогашеної судимості за попередній тяжкий злочин він знову вчинив умисні тяжкі злочини, покарання за які відбуває на даний час.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1