ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1609/21 Справа № 213/2722/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000706 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Інгулець Дніпропетровської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 23.12.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 10 385 гривень 18 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3 873 гривень 33 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 10 385 гривень 18 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати.
Зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винуватим у тому, що він вчинив вісім епізодів крадіжок майна потерпілих, повторно, поєднаних з проникненням у інше приміщення за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 в період часу з 20:00 02.07.2019 до 13:00 03.07.2019, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Дружба», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав мережевий шуруповерт марки «Протон» моделі «ДЕ-650» зеленого кольору, вартістю 263,33 гривень, що належить ОСОБА_12 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 , в період часу з 12:00 10.07.2019 до 17:00 12.07.2019, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_2 блоку № НОМЕР_3 ГБК «Північний», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав швейну машинку «Janome» моделі «Sew line 300» білого кольору, вартістю 3077,00 гривень, зарядний пристрій «MASTA MS 12/5», вартістю 777,60 гривень, зарядний пристрій «Єлектрон-М», вартістю 356,00 гривень, що належить ОСОБА_13 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 4210,60 гривень.
Продовжуючи вчиняти злочини, ОСОБА_6 , в період часу з 17:30 16.08.2019 до 12:00 17.08.2019, перебуваючи біля металевого гаражу, який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав велосипед «Ardis Messima AMT-26 колеса» коричневого кольору з жіночою рамою, вартістю 3389,32 гривень, дитячий двоколісний велосипед «AZIMUT STITCH 16 колеса» помаранчево-чорного кольору, вартістю 1598,22 гривень, велосипед «Titan Atlant 21 рама 29 колеса» чорно-червоного кольору, вартістю 5397,64 гривень, що належать ОСОБА_9 після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 10385,18 гривень.
Разом з цим, ОСОБА_6 , в період часу з 16:00 26.09.2019 до 09:00 30.09.2019, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_4 ГБК «Батьківщина», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав спальний мішок камуфляжного кольору розмірами 200см., вартістю 347,40 гривень, що належить ОСОБА_14 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 , в період часу з 16:00 08.02.2020 до 10:00 09.02.2020, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_5 ГБК «Родина», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав компресор «Forte» моделі «FL-24» червоного кольору, вартістю 1863,68 гривень, що належить ОСОБА_15 після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_6 , 14.02.2020 приблизно о 03.00 годині, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_6 блоку № НОМЕР_7 ГБК «Дружба», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав пилу ланцюгову електричну SADKO ECS 1500, вартістю 1475,67 гривень, що належить ОСОБА_16 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 , в період часу з 15:30 13.04.2020 до 11:30 14.04.2020, перебуваючи біля гаражу, який розташований біля будинку АДРЕСА_4 , відчинив ворота до гаражу проник до нього, звідки викрав мережевий дриль-шуруповерт «Stern Austria моделі «HD-10Z» синього кольору, вартістю 526,67 гривень, зварювальний апарат «Дніпро-М» моделі САБ-205, вартістю 850,00 гривень, кутову шліфувальну машину «Сталь» моделі «КШМ 12-125 РД», вартістю 333,33 гривень, компресор поршневий повітряний «ДОКА» моделі «КПМ200-20», вартістю 1250,00 гривень, фрезер електричний «Дніпро-М» моделі «ER-148S», вартістю 913,33 гривень, що належить ОСОБА_10 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3873,33 гривень.
Крім зазначеного, ОСОБА_6 , в ніч з 14.05.2020 на 15.05.2020, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_4 блоку «Б» ГБК «Лідер», в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, відчинив ворота до гаражу і проник до нього, звідки викрав зварювальний напівавтомат «VORSKLA» моделі «ПМЗ 150 ПА», червоного кольору, вартістю 3100,00 гривень, гвинтівку пневматичну «Crosman Quest 1000», вартістю 1600,00 гривень, зварювальний напівавтомат «Форте» з маркуванням «MIG 195» червоного кольору, вартістю 1734,20 гривень, компресор повітряний «РОСТЕХ» синього кольору, вартістю 1607,76 гривень, бензопилу «Stihl MS-180» помаранчевого кольору, вартістю 2498,49 гривень, кутову шліфувальну машинку «DWT 125» зеленого кольору, вартістю 677,32 гривень, віброшліфувальну машинку «Forte FS 350 VQ» сірого кольору, вартістю 559,30 гривень, дриль електричну (шуруповерт) «Startpro SED-920» червоного кольору, вартістю 619,46 гривень, кутову шліфувальну машинку «Crown CT 13502-125 R» сірого кольору, вартістю 1300,96 гривень, що належить ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 13697,49 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити йому покарання з застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи, у повному обсязі не дослідив докази, які надані стороною обвинувачення.
Крім того, вказує, що свідок ОСОБА_17 є зацікавленою у справі особою, а тому надавав суду неправдиві свідчення нього.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що вирок суду стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні у зв`язку з неправильністю застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції, безпідставно послався у мотивувальній частині на протоколи прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень від потерпілих, оскільки вказані протоколи не підтверджують та не доводять провину ОСОБА_6 , а є лише процесуальною формою звернення з метою розпочати досудове розслідування.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу і з викладених у ній підстав, просив її задовольнити, вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та з підстав викладених у ній просив її задовольнити. При цьому прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпілі в судове засідання не з`явились про час та дату апеляційного розгляду повідомленні належним чином, заяв або клопотань до суду не направляли, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду та невідповідності призначеного покарання внаслідок його тяжкості, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.
Як видно з оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 визнано винуватим за вчинення восьми епізодів крадіжок майна потерпілих, повторно, поєднаних з проникненням у інше приміщення, а саме до гаражів у період з 02 липня 2019 року до 14 травня 2020 року.
В основу свого обвинувального вироку судом першої інстанції було покладено показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також письмові докази, які зібрані під час досудового розслідування та безпосередньо досліджені судом.
Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які є працівниками ломбардів, суду першої інстанції повідомили про те, що ОСОБА_6 у період з літа 2019 року до лютого 2020 року приносив та пропонував придбати дрель Протон, дитячий велосипед Азімут, швейну машинку, автомобільну зарядку та компресор марки Форте, які, як згодом виявилось, були викрадені, хоча ОСОБА_6 їх повідомляв про те, що вказані речі належать йому.
Вказані речі були викрадені у потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приміщень гаражів, які перебувають у їх власності та користуванні у проміжок часу з 02 липня 2019 року по 08 лютого 2020 року.
При цьому, під час проведення впізнання вищезазначені свідки прямо вказали на ОСОБА_6 , як на особу яка приносила на продажу речі, які згодом були вилучені працівниками поліції.
Щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інших епізодів крадіжок, вони також підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні судом першої інстанції письмовими доказами.
Так, відповідно до висновків дактилоскопічних експертиз за № 19/104-17/1/1029 від 16.06.2020 року та № 19/104-17/1/1028 від 12.06.2020 року та інформувань щодо наявності збігів за автоматизованою дактилоскопічною системою ДАКТО-2000 слідів пальців рук, виявлених та вилучених в ході огляду місць події, було встановлено, що вони належать ОСОБА_6 , що виключає причетність інших осіб до скоєння цих злочинів.
Відтак, суд першої інстанції, дослідивши зазначені та інші письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та з такими висновками погоджується також і апеляційний суд. Будь-яких порушень, які б свідчили про неповноту судового розгляду апеляційним судом не встановлено.
Разом з тим, суд надав оцінку також й показам самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував свою причетність до скоєння інкримінованих йому злочинів на протязі усього судового розгляду, а під час останнього слова просив суд призначити йому покарання з іспитовим строком та дійшов правильного висновку, що такі пояснення обвинуваченого є способом захисту від кримінального обвинувачення.
Аналогічну позицію обвинувачений ОСОБА_6 також зайняв і під час апеляційного перегляду справи де, фактично не визнаючи свою провину, просив застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України або зменшити йому покарання до 4 років позбавлення волі.
Вказана позиція обвинуваченого свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміючи, що його провина у скоєнні інкримінованих злочинів доведена у повному обсязі та усвідомлюючи невідворотність покарання в останній момент змінює своє ставлення до скоєного з метою пом`якшити покарання або зменшити його строк.

Щодо посилання ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_17 є зацікавленою у справі особою та надав неправдиві свідчення, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки, як видно з матеріалів кримінального провадження, зазначений свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, він не є родичем чи близькою особою обвинуваченого ОСОБА_6 а тому у нього, як і у інших свідків у справі, відсутні підстави для того, щоб оговорювати ОСОБА_6 .
Щодо доводів апеляційної скарги про застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вказане положення закону повністю кореспондується з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 65 КК України, відповідно до якого, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
При призначенні покарання, окрім зазначеного, враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. ст. 66-67 КК України.
Як встановлено апеляційним судом, вказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Так, обираючи вид та розмір покарання, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно. Обставин, які б пом`якшували покарання судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання судом визнано рецидив злочинів.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства у зв`язку з чим призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи ОСОБА_6 зазначає, що у даному випадку підстави для застосування до нього положень ст. ст. 69, 75 КК України відсутні з огляду на таке.
Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Як вже було зазначено, обставин які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, а тому вказане положення закону не підлягає застосуванню у даному випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У даному випадку ОСОБА_6 засуджено за вчиненні восьми епізодів крадіжок за додаткових кваліфікуючих ознаках, а саме: повторно та поєднані з проникненням у інші приміщення, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами проти власності, які він скоїв маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. В ході усього судового розгляду обвинувачений заперечував свою винуватість у їх вчиненні, змінивши свою позицію виключно на завершальній стадії судового розгляду, що не може свідчити про усвідомлення ним ступеню суспільної небезпеки скоєних злочинів та щире каяття у їх вчиненні, а є черговим способом зменшити свою відповідальність.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що до обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути застосовано положення ст. 75 КК України, оскільки звільнення від відбування покарання у даному випадку не виконає основної його мети, а тому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в цій частині безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 414 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу прокурор послався на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог КПК України послався у своєму вироку, як на доказ, на протоколи прийняття заяв від потерпілих про вчинення кримінальних правопорушень.

З такими доводами прокурора апеляційний суд не може погодитись, оскільки вони зводяться виключно до незгоди з процесуальними діями суду, а саме дослідженням та оцінкою судом письмових доказів, що не може свідчити про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Будь-яких інших доводів прокурора, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду, його апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційній скарги прокурора та обвинуваченого не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4