Справа № 629/3484/21
Номер провадження 1-м/629/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав, Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, засудженого 06 липня 2017 року Серпухівським міським судом Московської області за ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

в с т а н о в и в:

Міністерство юстиції України звернулося до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 11 червня 2021 року наказом № 2146/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, п.п.7,8,12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 15.04.2021 за №06-43000/21.

Вироком Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1 (контрабанда наркотичних засобів, тобто, незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6г.), ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 г.) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 03.10.2017 року, вирок Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 03.10.2017 року.

В теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 4» УФСВП Росії по Тульській області. Початок строку 06.07.2017 року, кінець строку 07.02.2029 року, УДЗ 08.02.2026 року. Зараховано відбуте покарання з 08.02.2017 року по 05.07.2017 року. Станом на 25.12.2020 року відбута частина покарання становить 3 роки 10 місяців 17 днів. Засудженому ОСОБА_4 належить відбути 8 років 1 місяць 12 днів призначеного судом покарання.

Згідно довідки ФКУ «Виправна колонія № 4» УФСВП Росії по Тульській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я є працездатним. Діагноз: Віч-інфекція, Гепатит С, на обліку у психіатра не перебуває, ознак зараження шкіряної хвороби не має.

Засуджений ОСОБА_4 особисто виказав бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в Україні, де останньою відомою адресою його реєстрації є: АДРЕСА_1 .

Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України; вирішити питання про виконання вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року в частині відшкодування ОСОБА_4 процесуальних витрат.

В судове засідання представник заявника не з`явився, але в клопотанні просив провести судовий розгляд без участі представника Міністерства юстиції України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Так, згідно вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1 (контрабанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6г.), ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 г.) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Судом встановлено, що остання відома адреса реєстрації та проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується листом Державної міграційної служби України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто ОСОБА_4 , підпис якого на вказаній заяві засвідчений начальником ФКУ ВК-4 УФСВП Росії по Тульській області.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року за злочини передбачені ч. 3 ст. 229.1 КК РФ, як контрабанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 грам та ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 грам.

При цьому розмір наркотичного засобу - канабісу становить 8388,6 грам. Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розмір вищезазначеної речовини більше 2500 грам визнаний як особливо великий.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України: контрабанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 грам кваліфікується за ч. 3 ст. 305 КК України, як контрабанда наркотичних засобів, тобто переміщення через митний кордон України наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою в особливо великих розмірах, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна; замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, масою 8388,6 грам кваліфікується за ч 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, тобто замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 12 років призначено відповідно до вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, з урахуванням положень ч. 3 ст. 69 КК РФ (за сукупністю злочинів шляхом часткового складання).

Вказаний принцип призначення покарання відповідає ч. 1 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно до вимог ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Оскільки максимальний строк покарання за ч. 3 ст. 307 КК України складає 12 років позбавлення волі, то з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 2/3 від максимального строку покарання, тобто 8 років позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає неможливим визначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України на рівні, який був встановлений вироком суду Російської Федерації, оскільки таке покарання значно перевищує максимальний строк позбавлення волі, передбачений КК України за вчинення злочину, за яким ОСОБА_4 було засуджено в Російській Федерації (ч. 3 ст.30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ).

При цьому, суд вважає можливим визначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 305 КК України на рівні, який був встановлений вироком суду Російської Федерації, оскільки таке покарання не перевищує максимальний строк позбавлення волі, передбачений КК України за вчинення злочину, за який ОСОБА_4 було засуджено в Російській Федерації (ч. 3 ст. 229.1 КК РФ).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне при визначенні остаточного покарання, яке слід відбувати засудженому, застосувати принцип часткового складання призначених покарань, який був застосований за вироком Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року.

Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Проте, статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особі державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.

Таким чином, остаточно слід призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 12 років без конфіскації майна.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

Згідно вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року та довідок строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06.07.2017 року, зарахувати в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 08.02.2017 року по 05.07.2017 року. Вирок набрав чинності 03.10.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18.05.2017 № 2046-VIII (далі Закон № 2046-VIII), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, ухваленому у справі 663/537/17, вбачається, що якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд зараховує засудженому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 08.02.2017 року до набрання вироком законної сили, а саме по 03.10.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також, Міністерство юстиції України в своєму клопотанні просить суд вирішити питання про виконання вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року в частині відшкодування ОСОБА_4 процесуальних витрат, в зв`язку із чим, судом також вирішується питання щодо стягнутих сум відшкодування процесуальних витрат.

Під час приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства України судом застосовується офіційний курс рубля РФ до грошової одиниці України станом на 23.07.2021 року, яку було отримано з офіційного сайту Національного банку України, згідно якого станом на 23.07.2021 року 10 рублів РФ дорівнюють 3,682 гривні України.

Таким чином, під час виконання вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року належить до стягнення відшкодування процесуальних витрат на користь федерального бюджету РФ в розмірі 2200 рублів, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.07.2021 року еквівалентно 598 гривень.

Виходячи з викладеного, клопотання про приведення вироку Серпухівського міського суду Московської області за злочини, передбачені ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації від 06.07.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, за злочини, передбачені ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Привести вирок Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, за злочини, передбачені ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за злочини, передбачені ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року, передбачена ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим:

за ч.3 ст. 305 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06.07.2017 року, зарахувати в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 08.02.2017 року по 05.07.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 08.02.2017 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 03.10.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

На підставі вироку Серпухівського міського суду Московської області від 06.07.2017 року стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь федерального бюджету РФ в розмірі 2200 рублів, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.07.2021 року еквівалентно 598 гривень.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1