У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000094 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березанського районного суду Миколаївської області від 29.07.2021 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2021 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Короткий зміст ухвали.

Ухвалою слідчого судді застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2021 року.

______________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/652 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про продовження строку тримання під вартою

Узагальнені доводи апеляційної скарги
Захисник зазначає, що ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, зґвалтування своєї дівчини, з якою зустрічається і знаходиться в статевих стосунках більше року.
Наголошує, що при затриманні, посилаючись тільки на заяву потерпілої без будь яких довідок про огляд потерпілої та будь яких судово-медичних експертиз, слідчим пред`явлена підозра у вчиненні зазначеного злочину.
Вважає, що такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, з процесуальних документів не зрозуміло обгрунтованість підозри у вчиненні злочину.
Стверджує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні батька пенсіонера.
Вказує, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України не доведений.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 27 липня 2021 року близько 07-00 год перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел, що раптово виник, на вчинення щодо неповнолітньої ОСОБА_9 дій сексуального характеру без добровольної згоди потерпілої умисно наніс останній один удар долонею правої руки в обличчя, спричинивши їй фізичний біль, після чого, подолавши погрозами та застосуванням насильства волю неповнолітньої ОСОБА_9 чинити опір, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло неповнолітньої з використанням геніталій без добровольної згоди потерпілої. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_9 з використанням геніталій без добровольної згоди потерпілої особи.
21.08.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що виходячи з наявності встановлених слідчим суддею ризиків, відсутності поручителів, тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , наявності іншого обвинувачення за ч.1 т.121 КК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів з перебуванням підозрюваного на волі призведе до реалізації зазначених ризиків.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме: витяг з ЄРДР, рапорт ЧЧ ВП № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області; заява ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; протокол огляду місця події; протоколи допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , протоколи огляду місця події, є достатніми для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_11 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ре валентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на семи до дванадцяти , відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним за вироком суду, а також враховуючи факт втечі його з місця події та подальше перебування у віддаленому від житла місці, а також те, що ОСОБА_6 також підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України ( кримінальне провадження № 0000082), свідчить про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи характер та спосіб вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення насильницького характеру, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу та свідка.

Матеріали провадження свідчать про те, що підозрюваний вчинив злочин насильницького характеру, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, не працює, інших джерел доходу немає, а також немає міцних соціальних зв`язків, що свідчить про можливість вчинення ОСОБА_6 інших злочинів.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене доводи захисника щодо недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання апелянта на відсутність судимостей та наявність на утриманні батька похилого віку як на підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу є необгрунтованими, оскільки зазначене не зменшує суспільну небезпеку підозрюваного для суспільства.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 29.07.2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: