Справа № 485/239/21
Провадження №1-кп/485/39/21
Вирок
іменем України

29 березня 2021 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка матеріали кримінального провадження № 0000026 від 22.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Шлях Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, утриманців немаючого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.12.2002 Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки;

2) 20.10.2006 Миколаївським обласним судом за ч.1 ст.186, п.4,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнився 27.09.2018 з місць позбавлення волі за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.09.2018 умовно-достроково на 8 місяців 10 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 19 січня 2021 року у період часу з 17:00 години до 20:00 години, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в с. Новий Шлях Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, вступили у злочинну змову з метою викрадення майна, належного ОСОБА_8 .

Невідкладно реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , через хвіртку у воротах зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, шляхом зриву скоби з навісним замком з вхідних дверей, проникли до приміщення веранди будинку, пройшли до коридору, після чого шляхом вибиття дверей плечима проникли до приміщення зали будинку, звідки таємно (а ОСОБА_4 -повторно) викрали алюмінієву драбину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 2475 грн. Викрадене майно привласнили та розпорядились на власний розсуд.

Потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди не заявлявся. Заподіяну матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 в сумі 2 475 грн, відшкодовано поверненням викраденого майна в натурі.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю. В судовому засіданні суду пояснив, що мешкає в с. Новий Шлях Снігурівського району, Миколаївської області. З обвинуваченим Витягловським знайомий давніше. 19.01.2021 року лягав спати, був тверезий, подзвонив ОСОБА_9 , сказав що є можливість підзаробити, треба помогти щось винести. Потерпілий ОСОБА_10 є їх односельчанином, його знав, в хаті в нього був декілька раз, знав де лежить драбина. Прийшли до будинку потерпілого ОСОБА_10 десь о 21-00 год., було темно, світло в будинку не світилось. Двері в будинок були закриті на навісний замок. ОСОБА_10 жив з співмешканкою, однак тоді в хаті нікого не було. Не знав що їх в хаті немає. ОСОБА_11 почав кликати господаря, стукати у вікно, ніхто не виходив. Пробували відкрити двері. ОСОБА_11 вирвав скобу. В будинок заходили двоє. Були ще одні двері, які були закриті на врізний замок. Витягловський вибив двері, перше плечима, потім ногою. Так, як було темно підсвічували телефоном, за другими дверима з права побачили драбину. Драбину взяли двоє, винесли її у двір. Витягловський двері поставив на місце. Наружні двері забили скобу. Драбину занесли за поворот та кинули. Пізніше взяли два велосипеда, що перевести драбину. Везли приблизно 4 км. Продали драбину Набутовському за 200 грн. До нього приїжджала поліція, питали чи брав драбину, він не признався. Пізніше з Витягловським забрали драбину у ОСОБА_12 , та незамітно занесли у двір потерпілого ОСОБА_10 , і там її залишили. В судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо некарати.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю. Суду надав пояснення, що відповідають поясненням обвинуваченого ОСОБА_4 . Однак уточнив, що драбину витягували двоє. Знав що у ОСОБА_10 є співмешканка, і що він драбину закриває в окремій кімнаті, оскільки декілька раз був у нього дома. Двері вибивали двоє., двері впали в середину. Двері поставив назад. Вирішив викрасти драбину щоб її продати та купити спиртне. Він не був тверезий, ОСОБА_13 був тверезий. Перед тим вжив дві-три бутилки пива, міг контролювати свої дії. В судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо некарати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд не карати ОСОБА_14 , оскільки він повернув викрадене, щиро розкаявся та вони примирилися. Притензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має. Судом поставлено на обговорення питання щодо виклику потерпілого, однак учасники судового провадження вважають за можливе, за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, тому суд вирішив проводити судове засідання без потерпілої особи.

Надаючи правову оцінку показам обвинувачених, суд виходить із того, що вони мають логічний та послідовний характер та безпосередньо вказують на причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, котре їм інкримінується.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченими своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами:
- заявою від 21 січня 2021 року ОСОБА_8 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які 19.01.2021 року, в період часу з 17-00 год. до 21-00 год. шляхом пошкодження скоби на вхідних дверях проникли до приміщення належного йому будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та із кімнати зали викрали алюмінієву драбину заводського виробництва, чим спричинили йому матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. (а.с.2 том 2), за якою того ж дня внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ч.3 ст.185 КК України (а.с.1 том 2);
- протоколом огляду місця події від 21 січня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , з фототаблицею, яким встановлено, що об`єктом огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вхід на територію домоволодіння здійснюється через металеві ворота на хвіртку, які на момент огляду відкриті та пошкоджень не мають. Вхід в будинок здійснюється через одноствірчасті дерев`яні двері, голубого кольору, на яких пошкоджена металева скоба. Дальше знаходяться, ще одні двері блакитного кольору з пошкодженими петлями, перед якими на дерев`яній підлозі наявні частки фарби блакитного кольору та дерев`яної рами. На дверях в районі ручки наявні відшарування фарби та пошкодження у вигляді відколу деревини. В залі за дверима з правої сторони, потерпілий вказав місце де знаходилась до крадіжки алюмінієва драбина. (а.с.8-17 том 2);
- протоколом огляду предмету від 17.02.2021 року з фототаблицею, відповідно до якого об`єктом огляду являється алюмінієва драбина, яку добровільно надав для огляду потерпілий ОСОБА_8 . Дана драбина являє собою алюмінієву конструкцію срібного кольору конусної форми, довжиною 2 м. 83 см. на 6 сходинок. (а.с. 39-43 том. 2).
- висновком експерта №СЕ-19/115-21/2410-ТВ від 19.02.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість (без урахування суми податку на додану вартість) об`єкта дослідження, а саме: алюмінієвої драбини сірого кольору довжиною 2м. 83 см. на 6 сходинок, яка була у використанні, станом на 19.01.2021 року могла становити 2475,00 грн. (а.с.58-65 том.2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2021 року, за участі ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений розповів, що 19.01.2021 року близько 19:00 год. він спільно з ОСОБА_15 перебуваючи в стані сп`яніння прийшли до будинку де мешкає ОСОБА_8 . В подальшому показав на будинок звідки вони здійснили крадіжку, вказав на двері з навісним замком та скобу, яку вони розхитували, та саме ОСОБА_13 витягнув її з дверної рами. Потім зайшов до будинку, та провів присутніх через веранду, де вказав на дерев`яні двері до зали, які впали на підлогу. Пройшов до кімнати та показав драбину яку вони вкрали та місце де вона лежала. (а.с.94-95 том.2)
- протоколом огляду матеріалів відеозапису від 24.02.2021 року, до якого приєднано DVD-диск та карта пам`яті об`ємом 16Гб, які є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту, яким відображено хід проведення слідчого експерименту у присутності двох понятих (а.с.96-97 том.2 )
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 року, за участі ОСОБА_4 , під час якого обвинувачений розповів, що 19.01.2021 року близько 20:00 год. ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому показав на будинок звідки вони здійснили крадіжку, вказав на двері з навісним замком та скобу, яку ОСОБА_9 витягнув з дверної рами, за допомогою залізної щітки для взуття. Потім зайшов до будинку, та провів присутніх через веранду, де вказав на дерев`яні двері до зали, які ОСОБА_9 вибив плечима. Пройшов до кімнати та показав драбину, яку вони викрали та місце де вона лежала. (а.с.120-121 том.2)
- протоколом огляду матеріалів відеозапису від 25.02.2021 року, до якого приєднано DVD-диск та карта пам`яті об`ємом 16Гб, які є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту, яким відображено хід проведення слідчого експерименту у присутності двох понятих (а.с. 122-123 том.2)

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, які не викликають у суду сумнівів, тому суд покладає їх в основу вироку.
При цьому суд вказує, що безпосередньо дослідженими судом доказами, не підтверджено обставину спільного розпивання обвинуваченими алкогольних напоїв, тому така судом до уваги не береться.

Аналізуючи досліджені безпосередньо в ході судового розгляду справи та оцінені в їх сукупності докази, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а їх умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (у ОСОБА_4 вчинена повторно), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинувачених в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченим, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вивченням особи обвинувачених встановлено наступне:
- ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, ніде не працює, помічений в зловживанні спиртних напоїв, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за корисливі злочини проти власності та здоров`я громадян, судимість не погашена, має постійне місце проживання, одружений, разом з дружиною виховує пасинка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб розцінюється, як високий.
- ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, ніде не працює, в зловживанні спиртних напоїв не помічений, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, проживає з батьками. Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб розцінюється, як середній.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання: чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Так, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Що стосується обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, суд вважає за необхідне зазначити наступне:
В обвинувальному акті зазначено, що обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що передбачена ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Захисником ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначено, що його підзахисний не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: зокрема обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Верховним судом в своїй постанові від 15.03.2018 року по справі № 372/2291/16-к, зроблено висновок, щодо можливості встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами огляду на стан відповідного сп`яніння.
Прокурором в судовому засіданні не доведено, а судом при оцінці доказів не виявлено факту вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Натомість в судовому засіданні підтверджено вчинення ОСОБА_3 даного злочину в стані алкогольного сп`яніння, наступними доказами:
- поясненням обвинуваченого ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні, відповідно до яких він повідомив, що випив на передодні злочину дві-три пляшки пива;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2021 року, за участі ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений розповів, що 19.01.2021 року близько 19:00 год. він перебував в стані сп`яніння;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 року, за участі ОСОБА_4 , під час якого обвинувачений розповів, що 19.01.2021 року близько 20:00 год. ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до досудової доповіді на ОСОБА_4 , уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі та без ізоляції від суспільства.
Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч. 3 КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності. З огляду на особу обвинуваченого та характер кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим, а саме: вчинено умисний тяжкий корисливий злочин, один епізод, обставини та мотиви його вчинення, наслідки вчинення для потерпілої особи, з наявністю обставин які пом`якшують покарання, відсутність притензій потерпілого до обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є можливими без ізоляції від суспільства, а тому є підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Враховуючи особу обвинуваченого тадоповідь органу пробації відповідно до якої, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення є високим, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб розцінюється, як високий, суд з метою актуального постійного контролю за поведінкою останнього, вважає за необхідневстановити відносно нього іспитовий строк максимальною тривалістю на три роки.

Відповідно до досудової доповіді на ОСОБА_3 , уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі та без ізоляції від суспільства.
Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч. 3 КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності.
Прокурором в судовому засіданні долучено вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять). Вирок не набрав законної сили. Прокурор просить при призначенні покарання ОСОБА_3 врахувати даний вирок, та на підставі ч.4 ст. 70 КК України зарахувати не відбуте покарання за цим вироком.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Системний аналіз ч. 4 ст. 70 КК України дозволяє дійти висновку, що початковим моментом періоду, вчинення злочину протягом якого зобов`язує суд призначити покарання за сукупністю вироків, є саме момент постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили, оскільки у законі про кримінальну відповідальність міститься пряма вказівка саме на цей момент.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень - шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021 року більш суворим призначеним цим вироком.

З огляду на особу обвинуваченого та характер кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим, а саме: вчинено умисний тяжкий корисливий злочин, один епізод, обставини та мотиви його вчинення, наслідки вчинення для потерпілої особи, з наявністю обставин які пом`якшують покарання, відсутність притензій потерпілого до обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є можливими без ізоляції від суспільства, а тому є підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Враховуючи особу обвинуваченого тадоповідь органу пробації відповідно до якої, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення є середнім, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб розцінюється, як середній, суд вважає за необхідневстановити відносно нього іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.
На підставі ст.124 КПК України, суд стягує з обвинувачених судові витрати за проведення судово- товарознавчої експертизи у сумі 1307,60 грн.
Запобіжні заходи обвинуваченим не обирались.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеним вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021 року більш суворим, призначеним цим вироком, визначитиОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп.) витрати на залучення експерта.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп.) витрати на залучення експерта.

Речовий доказ: алюмінієву драбину, яка передана під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_8 вважати повернутою власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1