Єдиний унікальний номер 317/1650/21
Провадження номер 1-в/317/176/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до арешту проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого, по даній справі засудженого: 27.07.2017 Криничанським районним судом Дніпропетровської області ст.289 ч.2, 185 ч.1,70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Зарахувати час тримання під варте о з 03.02.2017 по 06.07.2017 згідно ст.72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього уз`язнення за два дні позбавлення волі, а з 06.07.2017 по 27.07.2017 день за день.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що він вважає, що за час відбування покарання він довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, вважає що виправився.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.02.2017. Під час тримання в УВП-4 м.Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 16.10.2017 відбував покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26». За час відбування покарання характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та один раз заохочувався. Стягнення погашене в встановленому законом порядку. З 27.06.2019 перебував в МОЛ пі н УВП-4 м. Дніпро . Порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. З 06.08.2019 відбував покарання і державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26». За час відбування покарання характеризувався наступним чином : за порушення вимог режиму відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення поганієш в встановленому законом порядку. З 25.11.2020 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія №99». За час тримання в установі допустив одне порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення не погашене та не знято в встановленому законом порядку. Заохочень не має. За наявності сировини та при виробничій необхідності залучається до робіт на виробництві установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливи: взаємовідносин з персоналом з метою отримати поблажливість. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування посередньо, хоча має достатній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме «Фізкультура і спорт». Приймає участь у роботі самодіяльних організацій, а саме - « Стінна газета». У скоєному злочині вину визнав. За вироком суду має позову не має. Підтримує добрі стосунки з родичами.

Комісією державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» від 06.08.2018 відмовлено в переведенні на дільницю соціальної реабілітації.

Комісією державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» від 13.06.2019 відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким.

Комісією державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» від 27.02.2020 відмовлено в умовно-достроковому звільненні

Засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення правами начальника установи. Крім того засуджений має 4 стягнення, у вигляді двох доган, та двох попереджень, останнє з яких накладено 12.03.2021 р. та не зняте та не погашене.

Хоча на час звернення до суду з клопотанням, три зазначені стягнення були зняті та погашенні у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює та ніколи та не працював.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Повний тест ухвали буде виготовлено 02.07.2021 р. о 15:00 год.

Суддя ОСОБА_1