Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/535/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2021 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянину України, мешканцю АДРЕСА_1 , засудженого: 12.04.2012 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі,
залишено без задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» звернувся до суду з поданням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що засуджений став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2021 залишено без задоволення вказане клопотання.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання. Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, в цілому характеризується позитивно. Також, засуджений ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за тяжкі злочини, але висновків не зробив і знову вчинив тяжкі злочини, що теж свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.
В апеляційних скаргах з доповненням засуджений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
В обґрунтування апеляційних скарг, які є майже ідентичні зазначають, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, в цілому характеризується позитивно. своєю працею та виправленням довів, що до нього можливе застосування положень ст.81 КК України, що також підтверджується характеристикою відповідної установи. Крім того, в доповненні до апеляційної скарги засуджений зазначає про безпідставність посилання прокурора на те, що він раніше був неодноразово судимий, а тому не довів своє виправлення.
Адвокат ОСОБА_7 про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, з клопотанням про відкладення розгляд справи не зверталась. Засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про розгляд апеляційної скарги з його участю не звертався.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності засудженого та його адвоката, так як в апеляційних скаргах ставиться питання про поліпшення становища засудженого.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи. 12.04.2012 ОСОБА_6 засуджений Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Відповідно характеристики ОСОБА_6 з 28.01.2016 відбуває покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)». За час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, має дев`ять заохочень, останнє за 04.03.2021, допустив три порушення порядку відбування покарання, останнє 21.06.2019 року, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час вказані стягнення погашені. Засуджений ОСОБА_6 з 2016 року по даний час працевлаштований кравцем на швейній дільниці.
Посилання засудженого та адвоката в апеляційних скаргах про виправлення ОСОБА_6 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Відповідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, тобто до нього можливе застосування положень ст.81 КК України.
За час відбування покарання має 9 заохочень, а саме по одному заохоченню в 2013, 2014, 2015 роках, 2 заохочення в 2016 році, одне в 2017 році, два в 2018 році та останнє 04.03.2021.
В той час засуджений також має 3 стягнення, які застосовувались до нього в 2012, 2015 та 2019 роках.
Крім того, комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)». згідно протоколу № 23 від 14.11.2017 засудженому відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у виді ст.101 КВК України у переведенні із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі як такому, що не став на шлях виправлення.
Також комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)». згідно протоколу №1 від 14.01.2020 засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 за весь час відбуття покарання не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просять у своїх апеляційних скаргах засуджений та його адвокат, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4