№ 755/6486/20
1-кс/755/917/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача (дізнавачів) ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0001806 від 05.03.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача (дізнавачів) ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0001806 від 05.03.2020 року.
Так, у вказаній вище скарзі зазначено, що в провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001806 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності 01.07.2020 року, попередня кваліфікація щодо нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень віднесено до категорії проступків та має розслідуватися відділом (сектором) дізнання. Спочатку, вказане кримінальне провадження перебувало у слідчого ОСОБА_5 , а згодом, було передано до відділу (сектору) дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, до інспектора ОСОБА_6 . У подальшому, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 , дане кримінальне провадження було передано іншому інспектору ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , однак, дізнавачем, усупереч КПК України, протягом тривалого часу не були виконані слідчі дії, а саме: не витребувано та не направлено для проведення судово-медичної експертизи медичну карту № 3661 стаціонарного хворого із Київської міської клінічної лікарні № 12 на ім`я потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не проведено відтворення з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; не проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_3 та особи, яка підозрюється у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях; не оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 02 лютого 2021 року адвокатом ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку було направлено клопотання дізнавачу ОСОБА_7 з проханням виконати перераховані вище слідчі дії, однак, станом на 16.02.2021 року адвокатом жодної відповіді отримано не було. Таким чином, дізнавачем у ході розслідування кримінального правопорушення не проведено жодних процесуальних дій з метою встановлення фактичних обставин, а зроблені висновки, які свідчать про упередженість дізнавача. Враховуючи викладене, станом на 16.02.2021 року, дізнавачем ОСОБА_8 , усупереч вимогам КПК України, протягом тривалого часу, в кримінальному провадженні № 0001806 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_3 , не виконано жодної необхідної слідчої дії.
У судове засідання адвокат ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_3 подали клопотання про розгляд скарги у їх відсутність, скаргу підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити.

Особи, бездіяльність яких оскаржується, у судове засідання не з`явилися, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про виклик уповноважених осіб у судове засідання, однак, їх неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановив наступне.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами ЄСПЛ, розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України, зокрема його ст. 220 КПК України, визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Також Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «DomboBeheer B.V. v. TheNetherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»), повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

У цьому випадку, як убачається з наданих матеріалів, суб`єктом оскарження було отримано клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , однак, на цей час, відомості про результати розгляду зазначеного клопотання суб`єктом оскарження відсутні.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дії за клопотанням, згідно зі ст. 220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдиним ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача (дізнавачів) ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0001806 від 05.03.2020 року задовольнити.

Зобов`язати дізнавача (ів) ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, що здійснює (ють) досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001806 від 05.03.2020 року, вчинити дії, передбачені ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 (про витребування та направлення для проведення судово-медичної експертизи медичну карту № 3661 стаціонарного хворого із Київської міської клінічної лікарні № 12 на ім`я потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проведення відтворення з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; проведення одночасного допиту потерпілого ОСОБА_3 та особи, яка підозрюється у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях; оголошення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) від 02 лютого 2021 року, отримане Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві 05 лютого 2021 року, у строки, визначені ст. 220 КПК України, з повідомленням про результат особі, яка заявила дане клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: