Номер провадження: 11-кп/813/793/21
Номер справи місцевого суду: 523/1356/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-10.10.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, 4.03.2016р. був звільнений за відбуттям покарання;

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 19.01.2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно з вироком районного суду, 19.01.2018 р. приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих міркувань, проник до кімнати АДРЕСА_3 вказаного будинку, в якій проживає потерпіла ОСОБА_9 , звідкіля викрав жіночий гаманець коричневого кольору вартістю 250 гривень з грошовими коштами у сумі 700 грв., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , кольоровий гаманець, який не становить матеріальної цінності, після чого намагався залишити місце скоєння злочину, але був помічений потерпілою, яка повернувшись до своєї кімнати, побачила ОСОБА_7 з викраденим майном та покликала на допомогу, тим самим дії ОСОБА_7 не були доведені до кінця з причин, незалежних від його волі, так як він був затриманий сусідом потерпілої у приміщенні загальної кухні.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій оскаржує доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України. Обвинувачений вказує, що районний суд не взяв до уваги його показання, які підтверджують відсутність доказів щодо викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 , також суд формально послався на показання потерпілої та свідків обвинувачення та не зазначив, чому він не приймає докази обвинуваченого до уваги, на підставі чого прийшов до помилкового висновку щодо наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.
Просить вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року скасувати, виправдати його у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача;обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незаконності вироку в частині притягнення його до кримінальної відповідальності, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показаня потерпілої ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 19.01.2018 року після дванадцятої години о півдні вона повернулася до себе додому в комунальну квартиру, де на поверсі знаходиться 8 кімнат, проживає 7 хазяїв. Її сусід ОСОБА_7 перебував на кухні, готував їжу, постійно ходив туди-сюди, взявши ніж вийшов в загальний коридор, в цей момент вона побачила його силует у себе в кімнаті, двері якої були прикриті занавіскою. Підійшовши до своєї кімнати, вона схопила його за одежу, почала кликати на допомогу. Сусіди, почувши її крик, вийшли в коридор, стали утримувати обвинуваченого, не даючи йому можливості зникнути, так як він намагався пройти до загальної кухні. В цей момент безпосередньо біля нього падає один із гаманців - маленький, другий великий, в якому були гроші та паспорт, як з`ясувалося він встиг викинути через балкон. Через деякий час до них зайшла сусідка з п`ятого поверху та принесла належний їй гаманець, в якому знаходився паспорт, пояснивши, що випадково спіймала гаманець з балкону. Стверджує, що саме обвинувачений викрав її гаманці, тільки він один виходив на балкон. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, наполягаючи на застосуванні до обвинуваченого суворої міри покарання відповідно до Законодавства.
- показання свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що проживає на п`ятому поверсі в будинку АДРЕСА_2 , працює продавцем у дворовому магазині, обвинуваченого ОСОБА_7 особисто не знає, тільки бачила його як сусіда. 19.01.2018 р. було свято «Водохреща», вона спустилися на вулицю в магазин, написала сину в телефоні, щоб він скинув їй з балкону 200 гривень. Коли вона нахилилася за своїми грошима, в цей момент зверху пролетів коричневий гаманець, з якого саме поверху він падав, сказати не може, так як не бачила. Піднявши гаманець, подивилася всередину, побачила гроші, паспорт, по якому з`ясувала, що це була сусідка з 8 поверху ОСОБА_9 . Піднявшись до потерпілої в комуну, віддала їй гаманець, бачила, що сусіди між собою розбиралися, потім приїхала поліція.
- показання свідка ОСОБА_13 який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в будинку АДРЕСА_2 проживає разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_14 , відносини між ними сусідські. В зазначений день він знаходився у себе в кімнаті, коли почув крик ОСОБА_9 про допомогу. Вийшовши до загального коридору, побачив, як потерпіла утримувала обвинуваченого, сказала, що він заходив до її кімнати, щось викрав. Коли ОСОБА_7 чинив опір, намагаючись піти, бачив, як один гаманець випав з його тіла, з-під руки. Потім ще обвинувачений заходив на балкон, повернувшись сказав, що нічого не має, але невдовзі сусідка з нижнього поверху прийшла до них в комуну, повернула ОСОБА_9 гаманець, повідомивши, що він впав їй зверху в руки, в гаманці знаходився паспорт потерпілої.
- показаня свідка ОСОБА_15 яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що проживає разом з потерпілою та обвинуваченим на одному поверсі в комунальній квартирі типу гуртожитку. В той день, 19.01.2018 року бачили, що ОСОБА_7 збуджено себе вів, бігав з ножем, смажив картоплю. Знаходячись у себе в кімнаті, вона почула крик потерпілої з кухні. Вийшовши в загальний коридор, побачила, як ОСОБА_9 утримувала за одежу ОСОБА_7 , пояснюючи, що він був в її кімнаті, щось викрав. ОСОБА_7 стояв, під його ногою лежав маленький гаманець, який випав з-під його руки. Він все заперечував, казав, що просто проходив повз кімнати потерпілої, потім ОСОБА_7 вийшов на балкон покурити, крім нього туди більше ніхто не виходив. Через деякий час прийшла сусідка та повернула ОСОБА_9 належний їй другий гаманець.
Додатково свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_7 ніхто не ображав, але у нього є така риса, щоб щось взяти, так як він ходив голодний, спору за квартиру ніколи не було.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив свідчення обвинуваченого в частині того, що він не вчиняв відкритого викрадення майна відносно потерпілої, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає також, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, адже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав сумніватися у правдивості показань потерпілої та безпосередніх свідків події, - немає, а показання обвинуваченого спростовуються показаннями свідків, один з яких є родичом обвинуваченого.
Натомість, апеляційний суд критично ставиться до доводів обвинуваченого, з огляду на те, що висунуті ним різні версії події, очевидно суперечать показанням потерпілої та свідків, не довіряти яким у суду підстав немає.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, обґрунтовано вважаючи, що вони є достовірними, оскільки кожен з них доповнюється і підтверджується іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а їх сукупність доводить вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та дійшов до обґрунтованого висновку про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченому ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.
Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
При цьому апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого щодо, начебто, надання судом необґрунтованої переваги показанням свідків, а не його, обвинуваченого, показанням, адже показання наведених у вироку свідків співпадають із іншими доказами у кримінальному провадженні, в тому числі і показаннями потерпілої ОСОБА_9 та беззаперечно доводять винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину. В той час, як показання обвинуваченого протягом судового розгляду та апеляційного перегляду були непослідовними, суперечливими та взаємовиключними, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті судом.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який узяв до уваги особу обвинуваченого, а тому дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 .
Таким чином, перевіривши справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, або істотних порушень норм кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, які б тягнули за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому вважає вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання справедливим.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність оскаржуваного вироку районного суду є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407, 419, 424,426,532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення копії даної ухвали.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4