справа №562/1058/15-к
У Х В А Л А
іменем України

22.02.2021 року

Здолбунівський районний суд Рівнеснької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів кримінальне провадження №0000917 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 09 грудня 2014 року, близько 19.00 години, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , під час суперечки із ОСОБА_7 схопив пальцями рук останню за волосся та відірвав частину волосся, чим спричинив для ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді відсутності волосся, з крапковими крововиливами в тім`яній ділянці голови зліва та в потиличній ділянці голови зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 05.02.2015, близько 09 години, ОСОБА_6 , знаходячись у громадському місці, неподалік магазину «Кошик», що по вул. Мартинівка в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати своє зневажливе ставлення до існуючих загальновизнаних правил поведінки в суспільстві та моральності, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно наніс не менше двох ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на переніссі та синця біля зовнішнього кута лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень та вгрубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до актового запису про смерть №188 від 19.07.2019, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 помер.

Під час судового розгляду, 13.02.2020 дружиною померлого ОСОБА_6 ОСОБА_9 була подана заява про реабілітацію ОСОБА_6 .

Згідно з доручення виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області захисником у данному кримінальному провадженні призначено ОСОБА_4 .
Заслухавши показання потерпілого, свідків, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тому суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 125, ч.1ст.296 КК України наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 у судових засіданнях повністю підтвердила обставини визначені у обвинуваченні ОСОБА_6 , щодо неправомірних дій відносно неї. Повністю підтвердила обставини отримання тілесних ушкоджень, які їй завдав ОСОБА_6 під час конфлікту між ними.За зазначених обставин ОСОБА_7 вимушена була звертатися за наданням професійної медичної допомоги.
Її покази у судовому засіданні перевірені судом і повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. Слід зазначити, що встановлені судом фактичні обставини стороною захисту не спростованні, додаткових доказів не наддавалось.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , який пояснив, що отримав тілесні ушкодження встановлені експертизою саме від протиправних дій ОСОБА_6 .
Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 296 КК України також підтверджується такими доказами.
-показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-показами допитаних у судовому засіданні свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами слідчих експериментів, проведених з потерпілою ОСОБА_7 ( а.с.29-31) та ОСОБА_8 а/с 55-58, 64-68.

-потерпілим ОСОБА_8 (а.с.55-58, 64-68);

протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 (а.с-69-73);

протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 (а.с-74-78);

-висновком експерта №384 від 11.12.2014 (а.с.15);

-висновком експерта №29 від 05.02.2015 (а.с.54);

-висновком експерта №44 від 19.02.2015 (а.с.60);

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При оцінці доказів, суд також враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Стаття 370 КПК України вимагає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Беручи до уваги наведені вище процесуальні норми, суд вважає, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом».
Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.
При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».
Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту а ні в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, а ні в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, доведенною винність ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 296 КК України.
Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 , щодо визнання доказів неналежними та недопустими а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 05.02.2015 року за участю ОСОБА_8 , протоколу огляду місця події від 15.03.2015 року; висновок експерта № 29 від 05.02.2015 року; висновок експерта № 44 від 19.02.2015 року; висновок експерта № 384 від 11.12.2014 року; з мотивів відсутності в матеріалах кримінального провадження постанови про об`єднання кримінальних проваджень від 24 лютого 2015 року, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Отже, заявлені в клопотанні докази, що просить .визнати недопустимими захисник, суд оцінює шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження, і не знаходить підстав для задоволення клопотання оскільки вони не узгоджуються із показаннями свідків,потерпілих та висновками експертизи, а також не узгоджуються із іншими наявними у справі належними і допустимими доказами . Зокрема в матеріалах кримінального провадження міститься постанова про об`єднання кримінальних проваджень від № 0000917 від 09.12.2014 року та № 0000077 від 05.02.2015 року, крім того висновки експерта висновок експерта № 29 від 05.02.2015 року; висновок експерта № 44 від 19.02.2015 року; висновок експерта № 384 від 11.12.2014 року; відповідають за формою та змістом вимогам ст. ст.101,102 КПК України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Після того, як близькі родичі померлого висловили своє заперечення проти закриття кримінального провадження за пунктом 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, досудове розслідування було продовжено, і підтверджено факт вчинення кримінального правопорушення саме померлим, то таке кримінальне провадження повинно бути завершено відповідно до вимог ст.ст. 290, 291, 293 КПК України, та передати до суду відповідні процесуальні документи. Суд також повинен здійснити розгляд справи по суті у передбаченому КПК України порядку та, якщо не буде доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується померлий; кримінальне правопорушення вчинено саме ним; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, чи встановлено відсутність події кримінального правопорушення, або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто з`ясуються реабілітуючі підстави, то він зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373, абз.2 ч.7 ст.284 КПК України). Це тягне за собою повну реабілітацію померлого з відшкодуванням шкоди, завданої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності. Якщо ж під час судового розгляду буде доведена винуватість померлого, суд повинен постановити ухвалу про закриття кримінального провадження відповідно до абз.2 ч.7 ст.284 КПК України (у зв`язку зі смертю обвинуваченого). Обвинувальний вирок щодо померлого не ухвалюється.
Із урахуванням того, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, доведена, наявні підстави для постановлення судом, відповідно до абз.2 ч.7 ст.284 КПК України, ухвали про закриття кримінального провадження у порядку п.5 ч.1 ст. 284 КПК України (у зв`язку зі смертю обвинуваченого).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000917 від 09.12.2014 закрити, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Питання щодо зберігання матеріалів кримінального провадження вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.284, 372 КПК України, суд,
ухвалив:
Кримінальне провадження №0000917 від 09.12.2014 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_6 .
Матеріали кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Здолбунівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя