Справа № 496/5065/20
Провадження № 1-кп/496/260/21
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначений обвинувальний акт.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав, просив його задовольнити, так як ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними свідків або інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки більшість з них відповідно до матеріалів кримінального провадження, знайомі з обвинуваченим; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає можливим провести підготовче судове засідання без захисника, але в подальшому він буде звертатись за правовою допомогою, також обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора і просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілий в підготовчому судовому засіданні не з`явився, але в матеріалах кримінального провадження наявна його заява в якій він просив розглядати справу без його участі.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними свідків або інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки зазначені в матеріалах кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали суд вважає клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Суд не вбачає підстав для визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 так як обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, обвинуваченим не надані, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину та ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Щодо усного клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає необхідним відмовити у задоволені вказаного клопотання, враховуючи вищевказане та виходячи з того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-316, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 04 лютого 2021 року до 04 квітня 2021 року включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 08 лютого 2021 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1