Номер провадження: 11-сс/813/2076/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та Мандрика,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 к,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,
установив.
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 та до нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 до 06:00 години, до 05.02.2020 року, із покладенням обов`язків, перелік яких зазначений в резолютивній частині ухвали.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що в обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.177 КПК України прокурором було приведено лише наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та не наведено інших обставин, які б могли вказувати на ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявності реальних ризиків того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може:

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані потерпілих, які на теперішній час допитані лише на стадії досудового розслідування;

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, що свідчить про системний характер його дій.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; виступ підозрюваного та його захисника, які надали заперечення та вважають її необґрунтованою у зв`язку з чим просили відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався положень вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В оскаржувані ухвалі слідчий суддя, проаналізувавши надані прокурором докази, якими орган досудового слідства обґрунтовує підозру ОСОБА_6 , вважав, що слідчим не надано достатніх даних, які могли би бути визнані вагомими для обґрунтування підозри ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки слідчим не надано жодного доказу, який би вказував, що ОСОБА_6 був обізнаний у злочинній діяльності інших учасників організованої групи.

Разом з тим апеляційний суд вважає такий висновок слідчого судді передчасним, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває. Крім того у суді апеляційної інстанції з цього приводу підозрюваний давав суперечливі свідчення.
Зазначена неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 409, ст. 410 КПК України, є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу, якою в даному випадку має бути вирішено клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи по клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що прокурором, в обґрунтування наявності вказаних ризиків, було приведено лише наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Разом з тим прокурором не наведено інших обставин, які б могли вказувати на ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, пенсіонер, є особою похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання на території м.Одеси, що вказує на міцність її соціальних зв`язків.

Твердження прокурора про можливість ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення не підтверджуються жодними доказами.

Враховуючи наведене, з огляду на перелічені факти, апеляційний суд вважає необхідним і достатнім для запобігання визначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки всупереч п.3 ч.1 ст.194 КПК України прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає необхідним обрати відносно підозрюваного більш суворий запобіжний захід, ніж було обрано слідчим суддею, а саме цілодобовий домашній арешт з покладанням на підозрюваного обов`язків носіння електронний засіб контролю, оскільки саме такий запобіжний захід здатен запобігти встановленим ризикам.

Разом з тим, враховуючи те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, однак доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) не ґрунтуються на беззаперечних доказах та враховуючи те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання, не порушував раніше обраного стосовно нього запобіжного заходу, апеляційний суд дійшов до висновку, що обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України, а тому застосуванню підлягає більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на підозрюваного обов`язків носіння електронний засіб контролю, який відповідно до ст.184 КПК України полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.194, ч.4 ст.194 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 05.02.2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9