УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000110 від 06 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000110 від 06 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

12 березня 2021 року, у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання, ухвалою суду було оголошено розшук останнього та зупинено провадження по справі до його розшуку. Крім того, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно, 12 березня 2021 року прокурор подав до суду клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

19 травня 2021 року на адресу суду надійшло повідомлення начальника СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області № 2531/122/62/01-2021 від 19 травня 2021 року про те, що в рамках ОРС категорії «Розшук» №110021012, під час проведення оперативно-розшукових заходів, ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України розшукано, затримано та поміщено до ІТТ №3 ГУНП в Черкаській області.

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року провадження по справі відновлено.

В судовому засіданні прокурор в обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначив, що вказане кримінальне провадження вже тривалий час перебуває на розгляді Смілянського міськрайонного суду, а саме з жовтня 2016 року. Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 17 червня 2020 року, 02 жовтня 2020 року, 21 січня 2021 року та 12 березня 2021 року не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, в зв`язку з чим неодноразово було оголошено розшук обвинуваченого, відтак за вказаних обставин розгляд кримінального провадження неможливо здійснити в «розумні строки».

Прокурор вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, останній під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, залишив місце свого проживання, таким чином переховується від суду.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків в рамках даного кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігання спробам вчинення ним іншого кримінального правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тому прокурор не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків, виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, та забезпечить належну поведінку обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, а в подальшому розгляду справи і запобіганню уникнення правосуддя. Відтак просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того, зазначив, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак на вказану адресу жодного разу не надходили судові повістки, крім того вказав, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає його матір, однак повісток про виклик його до суду і за цією адресою не надходило, таким чином він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак зауважив, що намірів ухилятися від явки до суду він не має, а також не має наміру впливати на свідків та в подальшому зобов`язався не ігнорувати судові виклики та не переховуватись від слідства та суду.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Клопотання про скасування або зміну запобіжного заходу вирішується відповідно до вимог глави 18 КПК та з урахуванням положень ст.ст. 176, 178, 184, 193-196 та 201 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження вказані прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, чи буде незаконно впливати на свідків.

Посилання прокурора на можливість існування ризику у вигляді вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим є безпідставним, оскільки це є лише припущенням, жодним чином не обґрунтованим та порушує презумпцію невинуватості особи. Так, відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно з вимогами п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд також звертає увагу, що тяжкість покарання жодним чином не доводить існування ризиків, на що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Підвищена суспільна небезпека для невизначеного кола осіб не є доказом існування вказаних ризиків, оскільки взагалі не стосується предмета доказування в даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , має постійне місце проживання та реєстрації та співмірність можливого призначеного йому покарання, з врахуванням міцності соціальних зв`язків обвинуваченого, а тому з метою забезпечення не тільки високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів суспільства а й прав обвинуваченого, вважає за доцільне обрати обвинуваченому інший менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, який забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також є достатньою мірою необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім, і забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та належну його процесуальну поведінку, а також можливість його працевлаштування.

Окрім того, в разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, прокурор матиме змогу звернутися до суду з клопотанням про зміну останньому запобіжного заходу на більш тяжкий.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 183, 194, 372, 376 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час діє впродовж 2 - х місяців, тобто до 20 липня 2021 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не відлучатися з місця свого постійного проживання по АДРЕСА_1 в період часу з 21 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин без дозволу прокурора або суду за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги;

2) не змінювати вказане місце проживання без повідомлення прокурора або суду;

3) прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

4) утриматися від спілкування із потерпілими та свідками.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити працівникам ВП № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП.

Контроль за виконанням покласти на прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Розгляд справи відкласти на 09 годину 30 хвилин 09 липня 2021 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 24 травня 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1