Ухвала

Іменем України
09 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 683/642/20

провадження № 51- 3831 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року постановлено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово на строк по 11 жовтня 2021 року включно.
Заборонено ОСОБА_6 цілодобово залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк по 11 жовтня 2021 року обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту чинна по 11 жовтня 2021 року включно.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року.
У касаційній скарзі законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 просять скасувати ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року та ухвалити нове рішення у даному провадженні (задовільнити клопотання прокурора та відхилити клопотання захисника обвинуваченого), продовжити тримання під вартою обвинуваченого за ч. 3 ст. 152 КК України ОСОБА_6 під вартою на 60 днів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
13 червня 2019 року Конституційний Суд України у справі № 4 р/2019 визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Тобто окремому оскарженню в апеляційному порядку за змістом вказаного рішення Конституційного Суду України та положень ст. 392 КПК України підлягають виключно ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції.
При цьому оскарження ухвали про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, зазначеними положеннями не передбачено.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово на строк по 11 жовтня 2021 року включно, тобто на судове рішення місцевого суду, яке відповідно до вимог ст. 392 КПК України окремому оскарженню не підлягає.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року, оскільки відповідно до положень ст. 392 КПК України ухвала про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, не підлягає окремому оскарженню. З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.
За таких обставин, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3