Справа № 344/8738/21
Провадження № 11-сс/4808/154/21
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001134 від 25.04.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 199, ч.3 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2021 року клопотання слідчого за погодженням з прокурором задовольнено та накладено арешт з забороною відчуження, розпорядження та користування на майно підозрюваного ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 10394 доларів США, 6210 фунтів стерлінгів, 9910 польських злотих, 61160 гривні, 46775 Євро, одну купюру номіналом 50 доларів США серії та номером IL65681592А, банківські карти «Приват Банк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , «Millennium» № НОМЕР_3 , «Bank Pekao» № НОМЕР_4 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучені під час проведення обшуків грошові кошти та банківські картки є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладенні арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подала АС, в якій покликається на її незаконність, необґрунтованість, оскільки дана ухвала винесена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК і в супереч судовій практиці ЄСПЛ, а тому підлягає скасуванню. Також вказує, що слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали припустився неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також зроблені ним висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що слідчий суддя не міг дійти до вмотивованих висновків про можливість задоволення клопотання про накладення арешту, оскільки стороною обвинувачення не були надані обґрунтування щодо необхідності застосувати заходи забезпечення у вигляді арешту на майно третіх осіб та не представлено підтвердження, що дані гроші відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно. Також просить викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_10 , який є власником частини коштів, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В поданому доповненні до АС захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що відповідно до протоколу обшуку від 01.06.20221 року, було вилучено з сумки-папки відповідні грошові кошти, які належать на праві власності , як отримані внаслідок законної підприємницької діяльності з надання інформаційних послуг щодо виїзду закордон фізичних осіб, що підтверджується відповідними договорами та рухом коштів по банківському рахунку ФОП ОСОБА_9 .

Крім того, із сумки-папки, яка належить ОСОБА_9 було вилучено грошові кошти, які було перекладено папірцями з підписами «аванс» з зазначенням прізвищ і суми, які було отримано на підставі договорів про надання інформаційно-консультативних послуг, укладених між ФОП « ОСОБА_9 » та фізичними особами щодо оформлення робочої візи у Великобританію.

Щодо грошових коштів, які вилучені із сейфу, то вони на думку захисника належать третій особі, а саме ОСОБА_10 , який напередодні обшуку передав на зберігання грошові кошти у зв`язку з виїздом в Грецію на час відпустки, що підтверджується доданими документами до АС. Всі грошові кошти , які належать ОСОБА_10 були отримані внаслідок підприємницької діяльності, що підтверджується відповідними податковими деклараціями.

Щодо обґрунтованості підозри за ч.2 ст. 199 КК, в матеріалах клопотання та повідомленні про підозру ОСОБА_9 не має жодного належного та допустимого доказу на підтвердження взагалі факту вчинення криммінального правопорушення щодо «підробки» голографічних знаків захисту.

Просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно. Також просить викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_10 , який є власником частини коштів, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала подану АС, просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи, викладені в АС, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції, згідно вимог ст. 404 КПК, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001134 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 199, ч.3 ст. 358 КК

01 червня 2021 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Грошові кошти в сумі 10444 доларів США, 6210 фунтів стерлінгів, 9910 польських злотих, 61160 гривні, 46775 Євро, серед яких одна купюра номіналом 50 доларів США серії та номером IL65681592А, банківські карти «Приват Банк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , «Millennium» № НОМЕР_3 , «Bank Pekao» № НОМЕР_4 вилучено 01 червня 2021 року у ОСОБА_9 під час проведення обшуку за місцем його проживання.

Серед них була купюра номіналом 50 доларів США серії та номером IL65681592А, яку було вручено особі для під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, що підтверджується копією протоколу.

Колегія суддів погоджується із тим, що стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучені під час проведення обшуків грошові кошти та банківські картки є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладенні арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Санкція злочину передбаченого ч. 2 ст. 199 КК, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

Тому арешт на грошові кошти в сумі 10394 доларів США, 6210 фунтів стерлінгів, 9910 польських злотих, 61160 гривні, 46775 Євро, накладено також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Накладення арешту на банківські картки не обмежить право їх власника на використанні наявних на банківських рахунках грошових коштів, так як арешт підлягає накладенню на картки, а не на рахунки.

Твердження апелянта в АС, так і доповненні до АС про належність вилучених грошових коштів іншим особам не знайшли своє підтвердження належними доказами. Жодних доказів того, що кошти, які були вилучені із сейфу, який знаходився в спальні, належать іншій особі, а не ОСОБА_9 захисником суду не надно. Подані захисником документи під час апеляційного розгляду жодним чином, не вказують що вилучені грошові кошти під час обшуку належать іншій особі, тому клопотання захисника про допит в судовому засіданні ОСОБА_10 як свідка колегією суддів відхилено

Захисником також не надано слідчому судді доказів того, що кошти, які віднайдено у коридорі в сумці належать третім особам, а не ОСОБА_9 , та надані йому як аванс за надання інформаційних послуг.

Навпаки, якщо ці кошти надані як аванс за надання певних послуг, то вони є власністю ОСОБА_9 , оскільки він здійснює підприємницьку діяльність та ці кошти є оплатою його роботи.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя зробив правильний висновок, що клопотання належить задовольнити та накласти арешт на зазначене майно позаяк, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК, зокрема, таких як його зникнення, втрати, пошкодження чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, а тому вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Зазначені в АС доводи та підстави, за яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не ґрунтуються на законі і не можуть слугувати для їх задоволення.

Порушень вимог КПК, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а АС без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170- 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001134 від 25.04.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 199, ч.3 ст. 358 КК - без змін. Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5