КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/9939/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2491/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
26 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_2 ) BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ;
- ключ від автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ;
- автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є не законною, не обґрунтованою та не вмотивованою.
Також апелянт зазначає, що відсутні правові підстав для арешту майна з огляду нанеможливість використання арештованого майна, як доказу укримінальному провадженні.Слідчим суддею при вирішенні питання проарешт майна ОСОБА_6 не надано належної оцінки та обґрунтуваннянаявності достатніх підстав вважати, що автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того апелянт зазначає, про порушення слідчим суддею положень частини 11 статті 170 КПК України, оскільки слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_9 у клопотанні про накладення арешту на майно ОСОБА_6 не доведено наявності ризику приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Апелянт звертає увагу суду на порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності із завданням кримінального провадження, принципу недопущення надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи та інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Оскільки за обставин, викладених в оскаржуваній ухвалі не вбачається необхідності такого втручання в конституційні права ОСОБА_6 , як заборона розпорядження та користування автомобілем BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок обмеження вказаних прав ОСОБА_6 родина останнього зазнає негативних наслідків для звичайного способу життя. Так як дружина ОСОБА_6 є приватним підприємцем та у своїй господарській діяльності використовує автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 для транспортування продукції, пов`язаної з веденням бізнесу. Неповнолітня дитина ОСОБА_6 відвідує навчальні заклади та для звичайного способу життя потребує постійного нагляду з боку батьків та користування вказаним автомобілем.
Заслухавши доповідь судді, думку власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги представника власника майна, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що 19.02.2020 близько 13.00 год. військовослужбовець Служби безпеки України ОСОБА_11 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перевищуючи свої службові повноваження, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно позбавили волі ОСОБА_12 та із застосуванням вибухового пристрою предмету схожого на ручну гранату Ф1 та погрозою застосування фізичного насильства відносно останнього, вимагали у нього грошові кошти у сумі 1,6 млн. грн. та 40 тис. євро., погрожуючи притягненням ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за сфабрикованим звинуваченням у фінансуванні тероризму.
Крім того в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 для здійснення прихованих зустрічей з особами, які входять до кримінальних кіл м. Києва та Київської області, з метою обговорення з останніми своїх подальших протиправних дій, використовував автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.02.2021 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 03.02.2021 у справі № 757/5482/21-к з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення проведено обшук автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_2 ) BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ;
- ключа від автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ;
Крім того в ході обшуку був вилучений автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; опечатаний, шляхом обв`язування ниткою та заклеювання бирками з пояснювальними написами, у спосіб, що унеможливлює відкриття автомобіля без їх пошкодження та був направлений до місця спеціального зберігання автотранспорту.
25.02.2021 року старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.
На обґрунтування вимог клопотання слідчий вказав, щов ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_2 ) BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , ключ від автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування даним автомобілем.
Також слідчий зазначив, що автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 використовувався в якості засобу та знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому він має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні. 24.02.2021 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час проведення обшуку речей та документів.
25.02.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого було задоволено.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані органом досудового розслідування матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, що зазначено слідчим у клопотанні про арешт майна.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , оскільки прийшла до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята із дотриманням вимог, передбачених статтями 170-173 КПК України.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, - колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4