Справа № 551/500/21
Провадження № 1-кп/551/92/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Полтавської області, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000325 від 20.05.2021 року до неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя

АДРЕСА_1 ,

освіта неповна середня, закінчив 7 класів Пришибського

навчально виховного комплексу « Загальноосвітній

навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний

заклад Шишацької селищної ради Полтавської області»,

раніше суспільно небезпечних діянь не вчиняв, -

який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ;

законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_5 ;

захисника адвоката ОСОБА_6 ;

начальника служби у справах дітей Шишацької селищної ради ОСОБА_7 ;

старшого інспектора ЮП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 ;

представника навчального закладу - Пришибський навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Шишацької селищної ради Полтавської області ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 24.03.2021 року, близько 18 -00 годин, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, але досяг одинадцятирічного віку, разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на вчинення крадіжки чужого майна, прибули до домогосподарства ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою викрадення речей з приміщення будинку. Прибувши до домогосподарства потерпілого, ОСОБА_3 разом із вказаною особою, шляхом відривання дерев`яної конструкції, що закривала вікно, проникли до даного приміщення будинку, звідки таємно викрали п`ять кранів-вентелів, вартістю одного крана-вентеля 43 гривні 33 копійки та загальною вартістю 216 гривень 65 копійок, демонтували та викрали металеву плиту з пічної груби, вартістю 563 гривень 33 копійки та з холодильника «Донбасс-10е» таємно викрали компресор, потужністю 135 Вт, вартістю 400 гривень, після цього залишили приміщення будинку, чим повністю виконали свій злочинний намір до кінця та спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 1179 гривень 98 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми вищевказаними діями, що виразились в умисному таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у житло, що належить ОСОБА_10 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою незаконну діяльність, 25.03.2021 року близько 18 -00 годин, ОСОБА_3 разом з собою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на вчинення крадіжки чужого майна, прибули до домогосподарства ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою викрадення речей з приміщення будинку. Прибувши до домогосподарства потерпілого ОСОБА_3 разом із вказаною особою, через вікно проникли до даного приміщення будинку, звідки таємно викрали електродвигун потужністю 1,2 кВТ, 3000 обертів за хвилину, загальною вартістю 1166 гривень 67 копійок, потім, шляхом вибивання рукою вхідних дверей ОСОБА_3 разом із зазначеною особою проникли до приміщення літньої кухні, де шляхом демонтування таємно викрали металеву плиту з пічної груби вартістю 563 гривень 33 копійки, з даної пічної груби демонтували та викрали металеву духовку вартістю 250,00 гривень та металеві дверцята вартістю 266 гривень 67 копійок, після чого залишили домогосподарство ОСОБА_10 , чим повністю виконали свій злочинний намір до кінця та спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2246 гривень 67 копійок.

Таким чином ОСОБА_3 своїми вищевказаними діями, що виразились в умисному таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у житло, що належить ОСОБА_10 , вчиненими повторно, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою незаконну діяльність, ОСОБА_3 , 27.03.2021 року близько 19-00 годин, разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на вчинення крадіжки чужого майна прибули до домогосподарства ОСОБА_11 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою викрадення речей з приміщення будинку. Прибувши до домогосподарства потерпілого, ОСОБА_3 разом із вказаною особою проникли до даного приміщення будинку, шляхом витягування прибойця навісного замка, звідки хотіли шляхом демонтування таємно викрасти металеву плиту з пічної груби вартістю 750 гривень, але свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені сусідом даного домогосподарства - ОСОБА_12 .

Таким чином ОСОБА_3 своїми вищевказаними діями, що виразились в незакінченому замаху на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у житло, що належить ОСОБА_11 , вчиненими повторно, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_3 в сукупності вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст.15 ст.185 ч.3, ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь, щиро покаявся, підтвердив обставини їх вчинення, що викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, суду пояснив, що ініціатором крадіжок був його брат ОСОБА_13 , крадіжки вони здійснили у зв`язку з тим, що були необхідні кошти на придбання продуктів харчування.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила що їй про вчинення крадіжок неповнолітній братом стало відомо після того як по факту крадіжок стала займатися поліція, її брат ОСОБА_3 про вчинені крадіжки розповів сам, при цьому поясняв, що у вчинення крадіжок його втягнув старший брат ОСОБА_13 , про вчинене шкодує.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд клопотання без їх участі, при застосуванні заходів виховного характеру неповнолітньому ОСОБА_3 покладаються на розсуд суду.

Згідно ст. 349 КПК України, зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів обставин вчинення суспільно небезпечних діянь малолітнім ОСОБА_3 у зв`язку з повним визнанням ним своєї вини, та роз`яснив йому, що у такому випадку він позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним застосувати до малолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд педагогічного колективу навчального закладу - Пришибський навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Шишацької селищної ради Полтавської області за його клопотанням.

Інші учасники провадження не заперечували проти застосування відносно малолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд педагогічного колективу навчального закладу - Пришибський навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Шишацької селищної ради Полтавської області за його клопотанням.

Заслухавши думку прокурора та інших учасників провадження, .суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.22 КК України особи, що вчинили злочини у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності, в тому числі за крадіжку (стаття 185 КК України).

На час вчинення ОСОБА_3 вищезазначеного суспільно-небезпечних діянь, останній мав повних 13 років.

Частиною 2 статті 97КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 3 статті 105КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №2 від 15травня 2006року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходіввиховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

При ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення. За змістом п. 5 ч. 2 ст.105КК України до спеціальних навчально-виховних установ направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185. ч. 3 ст 185 КК України на момент вчинення яких йому виповнилося 13 років, кримінальна відповідальність за які настає з 14 років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що ОСОБА_3 виховується бабусею, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

На засіданні педагогічної ради Пришибського навчально виховного комплексу 21 травня 2021 року було прийнято рішення взяти неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд педколективу

На підставі викладеного, суд вважає за можливе застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу навчального закладу - Пришибський навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Шишацької селищної ради Полтавської області за його клопотанням.

При цьому з урахуванням ч. 3 ст.105 КК України тривалість заходів виховного характеру, що передбачені у тому числі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, тому суд вважає, за необхідне встановити тривалість передачі ОСОБА_3 під нагляд педагогічного колективу строком на один рік.

Цивільного позову потерпілими не заявлено, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 369-372, 395, 498, 500-501 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, закінчив 7 класів примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу навчального закладу - Пришибський навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеніві дошкільний навчальний заклад» Шишацької селищної ради Полтавської області за його клопотанням, строком на один рік.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий, суддя ОСОБА_1