11.12.2020
Справа № 522/8989/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001460,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 ,звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001460, а саме з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В клопотанні адвокат посилається на те, що 23.07.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено обшук під час якого вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 .
03.08.2020 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на вищезазначене майно.
Під час здійснення досудового розслідування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 ім`я ОСОБА_5 , слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області були направлені до ОНДЕКЦ для проведення технічної експертизи документів з метою встановлення чи не являються вказані документи підробленими. Згідно висновкам експертиз №461-п від 06.08.2020 р. та №456 П від 04.08.2020 р. встановлено наступне: бланки вищезазначених документів за своїми характеристиками відповідають встановленому зразку, що перебувають в офіційному обігу на території України.
Враховуючи зазначені висновки експертів на думку адвоката вказані документи не є речовими доказами які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , в якій зазначено, що вона клопотання підтримує та просить провести розгляд за її відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак надав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту та просить провести розгляд за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та слідчого.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлено, що СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001460, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч.1 ст. 263, ч.ч. 1, 2 ст. 361 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 23.07.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено обшук під час якого виявлено та вилучено ряд майна в тому числі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 .
03.08.2020 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на вищезазначене майно.
Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Однак, слідчим підтверджень того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, суду надано не було.

Крім того, слід зазначити, що згідно висновків експертиз №461-п від 06.08.2020 р. та №456 П від 04.08.2020 р. бланки вищезазначених документів за своїми характеристиками відповідають встановленому зразку, що перебувають в офіційному обігу на території України.
Враховуючи зазначені висновки експертів свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 не є речовими доказами які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, заборона розпорядження майном, призводить до порушення Конституційних прав його власника.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.08.2020 р., на майно ОСОБА_5 , як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001460 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.08.2020 р., а саме з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: