Справа № 182/6995/20
Провадження № 1-кп/0182/205/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.04.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2020 за № 0002256 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Менжинське, Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, із освітою 9 класів, учня 10-Б класу вечірньої школи КЗ Нікопольська СЗШ № 4, не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8
представника служби у справах
дітей Покровської сільської ради ОСОБА_9 ,
представника органу пробації ОСОБА_10 , -

в с т а н о в и в:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 28.10.2020 приблизно о 16.30 год. разом зі знайомим ОСОБА_11 проходили біля автостоянки торговельного центру «ЦУМ» за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр-т. Трубників, 14, що розташована зі сторони дитячої міської стоматології. В цей час ОСОБА_3 побачив біля вищевказаного торгівельного центру раніше знайомого йому ОСОБА_7 , який був у компанії зі своїми друзями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Айфон 5С, 32 ГБ», іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 з метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля автостоянки торговельного центру «ЦУМ» за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр-т. Трубників, 14, зі сторони дитячої міської стоматології, відкрито, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом ривка, вихопив з рук ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Айфон 5С, 32 ГБ», іmеі: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 386 від 19.11.2020 складає 1 375,00 грн., який належить ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальний збиток потерпілому на вказану суму.
Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину побіг в сторону «8 кварталу» поміж гаражного кооперативу, де біля дитячого садку його наздогнали потерпілий разом з друзями. В той час, ОСОБА_3 з метою утримання раніше викраденого майна дістав дерев`яну биту з рюкзака ОСОБА_11 , який в свою чергу про злочинний умисел та дії останнього не знав, та, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, почав розмахувати дерев`яною битою перед ногами ОСОБА_7 та його друзів.
В результаті сприйняття погрози застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_3 як реальної, ОСОБА_7 разом з друзями розійшлися, а ОСОБА_3 з місця злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю та суду показав, що вони з ОСОБА_11 в кінці жовтня 2020 року близько 16.30 год. знаходилися в районі ЦУМа в м. Нікополі. У вказаному районі біля парковки автомобілів зустріли ОСОБА_7 , з яким він був знайомий, так як зустрічав його літом у селі. Він підійшов до останнього та попросив мобільний телефон, щоб подзвонити. ОСОБА_7 дав йому мобільний телефон. Він на вказаному телефоні набрав номер, а потім скинув вказаний номер і після цього віддав мобільний телефон потерпілому і відійшов від нього. Потім знову підійшов до ОСОБА_7 і знову попросив мобільний телефон, щоб подзвонити. Але у цей раз ОСОБА_7 відмовив йому. В цей час до ОСОБА_7 зателефонували, той достав телефон і саме тоді він вихопив у потерпілого мобільний телефон і побіг в сторону гаражів. ОСОБА_7 зі своїми знайомими почав бігти за ним та вимагали повернути телефон. В районі дитячого садки вони його наздогнали і знову вимагали повернути телефон, натомість він дістав битку з портфеля ОСОБА_11 і, розмахуючи нею, сказав, щоб вони йшли від нього. Махав перед ними биткою на відстані приблизно 1,5 м біля їх ніг та головно говорив, щоб вони відійшли від нього. Корли вони відійшли, він зрозумів, що подолав їх опір, поклав битку до портфеля і вони з ОСОБА_11 побігли в сторону «8 кварталу». Чи біг за ними потерпілий з друзями, він не бачив. Мобільний телефон залишив собі, бо вчинив викрадення телефону, так як хотів, щоб у нього був такий телефон. Телефоном він користувався приблизно місяць. Мамі сказав, що телефон йому подарував товариш. Потім мобільний телефон у нього вилучили співробітники поліції. На телефоні не було захисного скла, так як воно тріснуло коли упало і не працювала одна кнопка. У змові з ОСОБА_11 він не був.
У скоєному щиро кається. Розуміє, що зробив погано не лише для себе, але і для мами, потерпілого. Займається спортом, ходить на секцію з єдиноборства. Проживає з мамою, меншими двома братами та двома сестрами. Після закінчення вечірньої школи планує вступити на навчання до «Нікопольського центру професійної освіти» за професією «Електрогазозварник». З батьком він не спілкується, вітчима немає. Маму він слухає. У вчиненому він розкаюється, дуже жалкує, що так сталося. З того, що сталося зробив висновки, запевнив суд, що більше такого не повториться. Просить не позбавляти його волі.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що обвинуваченого він знав, відносини у них були нормальні. Гуляв на вулиці з друзями 28.10.2020 приблизно о 16.30 год. Підійшли до парковки, що знаходиться поблизу ЦУМу, щоб викликати таксі. Обвинувачений підійшов до нього з товаришем і попросив мобільний телефон. Він відразу відмовив йому. На той час телефон знаходився у нього в руках, так як він хотів зателефонувати та викликати таксі. Обвинувачений вихопив у нього з рук телефон і побіг в сторону гаражів. Він зі своїми знайомими другом та дівчиною побігли за ним. Він кричав обвинуваченому «стій, поверни телефон». Догнали вони обвинуваченого поблизу дитячого садка та сказали, щоб він віддав телефон. Тоді обвинувачений витягнув битку і почав нею махати у них перед ногами на відстані приблизно 30 см, при цьому виражався нецензурними словами. Кричав «йдіть звідси, якщо не хочете отримати». Вони, вважаючи погрозу реальною, відійшли, тоді обвинувачений не віддав йому телефон, з ним побіг в сторону «8 кварталу». З приводу того, що сталося він звернувся до поліції, однак у нього заяву не прийняли, сказали прийди з батьками. В той же день він зустрів обвинуваченого на автовокзалі і сказав, що звернувся до поліції. Обвинувачений сказав, що мобільний телефон заклав у ломбард. Дав номер мобільного телефону, сказав, що зателефонує, але не зателефонував. Він телефонував на свій номер мобільного телефону, однак він був відключений. Після цього він знову поїхав до поліції разом з мамою та документами на телефон. Приблизно через два тижні працівники поліції викликали його і повернути його викрадений мобільний телефон.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 суду показала, що з обвинуваченим не знайома. 28.10.2020 до неї зателефонував син і сказав, що у нього викрали мобільний телефон. Вона сказала йому, щоб він йшов додому. Син прийшов додому і розповів про обставини вчинення злочину так же, як у суді. Також син сказав, що, коли він звернувся до поліції, то йому сказали, щоб він прийшов до них з батьками і документами на мобільний телефон. Вони з сином поїхали до поліції і написали заяву про злочин. Син розповідав, що бачив хлопця, який забрав у нього мобільний телефон на автовокзалі і розмовляв з ним і той йому сказав, що мобільний телефон він заклав до ломбарду на документи товариша повнолітнього, пообіцяв викупити мобільний телефон і повернути. 12.11.2020 до них зателефонували з поліції і сказали, що мобільний телефон знайшли. Мобільний телефон їм повернули. Обвинувачений навіть не зателефонував до її сина і не вибачився за те, що сталося.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , окрім його показів, показів потерпілого та законного представника потерпілого, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0002256, які були досліджені у судовому засіданні за клопотанням прокурора, належність, достовірність та допустимість яких сторонами не оспорювалася:
- електронним рапортом від 28.10.2020 згідно якого, 28.10.2020 о 23.0218 год. надійшло повідомлення до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що 28.10.2020 приблизно о 16:30 год. біля ЦУМу в м. Нікополь невідомий вихопив мобільний телефон «Айфон 5с» у неповнолітнього ОСОБА_7 , 2003 року народження. Заявник ОСОБА_8 (а.п. 15-16);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.10.2020 ОСОБА_8 , у якому вона вказує, що 28.10.2020 приблизно о 16.30 год. біля ЦУМу в м. Нікополь по пр. Трубників невідома особа, відкрито шляхом ривка з руки її неповнолітнього сина викрала мобільний телефон «Айфон 5С». (а.п. 17);
- заявою ОСОБА_3 про добровільне надання працівникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону (а.п. 18);
- протоколом огляду від 12.11.2020 мобільного телефону марки «Айфон 5S», сенсорного, білого кольору зі світло-сірою боковою каймою. Мобільний телефон має іmеі: НОМЕР_1 . На момент проведення огляду мобільний телефон не має чохла та захисного скла на екрані. Будь які пошкодження візуально відсутні. Мобільний телефон вилучено. Під час проведення огляду здійснювалося фотографування. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 19-21);
- розпискою ОСОБА_8 , про отримання від співробітників поліції раніше викраденого, належного її синові мобільного телефону. (а.п. 23);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 386 від 19.11.2020, згідно якого: ринкова вартість мобільного телефону «Айфон 5ЕС, 32 ГБ», білого кольору, який було придбано б/в восени 2019 року, станом на 28.10.2020 складає 1 375,00 грн. (а.п. 27-30);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2020, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_11 на фото № 3, як хлопця на ім`я ОСОБА_14 , який 28.10.2020 в районі ЦУМу м. Нікополя звернувся до нього з проханням надати йому мобільний телефон для здійснення виклику. Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, формою носу та губ, зачіскою. (а.п. 47-49);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2020, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 на фото № 2, як хлопця на ім`я ОСОБА_15 , який 28.10.2020 біля ЦУМу м. Нікополя відкрито викрав у нього належний йому мобільний телефон «Айфон 5S» білого кольору. Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, формою носу та губ, зачіскою. (а.п. 50-52);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020, в ході якого свідок ОСОБА_13 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 на фото № 3, як хлопця на прізвиськ « ОСОБА_16 », який 28.10.2020 в районі ЦУМу м. Нікополя відкрито заволодів мобільним телефоном «Айфон 5S» у неповнолітнього ОСОБА_7 . Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, розрізом очей, формою носу та губ, зачіскою. (а.п. 55-57);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020, в ході якого свідок ОСОБА_13 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_11 на фото № 2, як хлопця на ім`я ОСОБА_14 , який 28.10.2020 в районі ЦУМу м. Нікополя перебував разом з хлопцем на прізвисько « ОСОБА_16 », який заволодів мобільним телефоном у ОСОБА_7 . Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, формою носу та губ, розрізом очей, зачіскою. (а.п. 58-60);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2020, в ході якого свідок ОСОБА_11 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 на фото № 3, як хлопця який 28.10.2020 заволодів мобільним телефоном «Айфон 5S», білого кольору у неповнолітнього хлопця якого звати ОСОБА_17 , в районі ЦУМа м. Нікополя. Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, розрізом очей, формою носу та губ, зачіскою. (а.п. 63-65);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020, в ході якого неповнолітня свідок ОСОБА_12 у присутності тітки ОСОБА_18 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 на фото № 2, як хлопця на ім`я ОСОБА_19 , на прізвисько « ОСОБА_16 », який 28.10.2020 в районі ЦУМу м. Нікополя відкрито заволоділа мобільним телефоном «Айфон 5S» у неповнолітнього ОСОБА_7 . Впізнає його за загальним рисами обличчя, а саме: овалом обличчя, формою носу та губ, розрізом очей, зачіскою. (а.п. 68-70)
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винними у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а також ст. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітньої обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 показала, що 30.10.2020 вона побачила у сина мобільний телефон «Айфон». Запитала звідки він у нього. Син відповів, що телефон йому подарував товариш, але він повинен його повернути. Про цього товариша він сказав, що вона його не знає, бо він з ним познайомився літом на річці і він не є жителем села. 13.11.2020 приїхали співробітники поліції і тоді вона дізналася про крадіжку телефону. Усього у неї п`ятеро дітей, Даниіл найстарший. З його батьком вона у шлюбі не перебувала, є одинокою матір`ю, з батьком син не спілкується. На той час вона не працювала, шукала роботу, зараз працює, але в с. Водяне. Діти залишилися з її братом і бабусею. Однак вона контролює сина, знає з ким він товаришує. Літом син грає у футбол, на даний час грає в комп`ютері, в що саме не знає. Заняття у сина закінчуються о 13.00 год. о 14.30 год. він вже вдома. Син допомагає їй з молодшими дітьми. У сина обов`язки прибирання вдома та на подвір`ї. Роботу він свою вдома виконує. Син слухає її, прислуховується до її думок. Запевнила, що син зробив належні висновки і більше не буде вчиняти злочинів. Вона здатна контролювати його поведінку та здійснити виховний вплив.
Представник служби у справах дітей Покровської сільської ради ОСОБА_20 , пояснила, що 29.01.2021 у службу надійшла інформація, що діти ОСОБА_5 перебувають у складних життєвих обставинах. Вони відвідали вказану сім`ю. Виявили, що у сім`ї п`ятеро дітей, з них ОСОБА_19 самий старший, який навчається у школі. Дітей поставили на облік, оскільки було виявлено, що діти не забезпечені нормальним харчуванням, кімната, де вони мешкають, потребує ремонту. На даний час мати знайшла роботу у іншому місці і діти зараз знаходяться у бабусі, яка приділяє достатньо уваги вихованню дітей. Крім того, у них є дядько, який має авторитет у дітей, особливо для ОСОБА_19 . Вони домовилися, що ОСОБА_19 буде працювати разом з дядьком. Сам обвинувачений пояснив, що злочин вчинив по необдуманості. Бабусі обвинувачений допомагає. З неповнолітнім були проведені бесіди і вона вважає, що він зробив належні висновки і не потребує покарання у виді реального позбавлення волі..
Інспектор Нікопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській обл. ОСОБА_10 підтримала досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої не заперечував ні обвинувачений, ні його законний представник, і пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Вважає, що ОСОБА_3 має можливість виправитися без реального позбавлення волі за умови здійснення нагляду мінімального рівня та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Рекомендує призначити, при звільнені ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, обов`язок виконання заходів, передбачених пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 186 КК України).
ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.п. 96), навчається у КЗ «НСЗШ І-ІІІ ст. № 4» в 10-Б класі, за місцем навчання характеризується задовільно (а.п. 105). Має постійне місце проживання. Обвинувачений ОСОБА_3 виховується матір`ю. Матір, на думку суду, недостатньо займається його вихованням. Йому створені частково задовільні умови для проживання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов, сім`я мешкає у гуртожитку, який потребує ремонту, в кімнаті прибрано, дитячі речі, постільна білизна в наявності, є письмовий стіл, комп`ютер. Продукти харчування в обмеженій кількості. Недостатня кількість спальних місць. (а.п. 104). Сім`я неповнолітнього ОСОБА_3 перебувала у складних життєвих обставинах та була охоплена соціальними послугами з 2017 по 2020 рік у зв`язку з неналежними умовами проживання дітей та зловживанням алкогольними напоями дорослих членів родини. У липні 2020 року була завершена робота з даною родиною у зв`язку з подоланням складних життєвих обставини, а саме: мати створила належні умови проживання для дітей. Скарг на родину до Нікопольського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і не надходило (а.п. 101). Сім`я неповнолітнього ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі у справах дітей Нікопольської райдержадміністрації та на контролі Покровськоїсільської ради. З сім`єю проводиться профілактична робота щодо належного утримання дітей, контролю за відвідуванням навчальних занять та поведінкою дітей (а.п. 103). На обліку у лікарів психіатра і нарколога обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 99), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.
Судом відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці. А також, суд враховує, щире каяття обвинуваченого, відсутність претензій матеріального характеру від неповнолітнього потерпілого та його законного представника. При цьому, судом враховується, що щире каяття неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. Повернення неповнолітньому потерпілому викраденого майна (мобільного телефону) пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, а завдяки діям співробітників поліції. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою. Судом також враховується, що відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», п. 23.2. Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників, перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив.
Ураховуючи, що ОСОБА_3 , який раніше судимим не був, вчинив тяжкий злочин, який не має тяжких наслідків, ураховуючи всі обставини справи, щире каяття обвинуваченого, відсутність претензій матеріального характеру від законного представника неповнолітнього потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 та 104 КК України, так як він є неповнолітнім і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Також, на підставі п. 4) ч. 3 ст. 76 КК України суд вважає необхідним додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок», оскільки метою цієї програми є розвиток та підтримка у неповнолітнього навичок успішного спілкування та співпраці, сприяння формуванню просоціальних цінностей та ефективних стосунків у сім`ї, здобуття освіти і працевлаштування, цілепокладання та побудови життєвих планів на засадах загальноприйнятих цінностей, що відповідає цілям виправлення ОСОБА_3 та попередженням вчиненню ним нових злочинів.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Речовий доказ:
- мобільний телефон «Айфон 5 ЕС, 32 ГБ», іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору, який передано законному представнику неповнолітнього потерплого ОСОБА_8 - залишити останній.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи № 286 від 19.11.2020 згідно довідки в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Як вбачається з паспорта громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітнім, який досяг 17 років (а.п. 80).
Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 , з якою він проживає.
З батьком обвинувачений не спілкується.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , на даний час досяг 17-ти років, проживає з матір`ю - ОСОБА_5 , тому стягнення процесуальних витрат у розмірах визначених судом здійснюється з обвинуваченого, проте при недостатності, або відсутності майна у неповнолітнього ОСОБА_3 - стягнення суми процесуальних витрат здійснюється з його матері ОСОБА_5 . Після досягнення обвинуваченим ОСОБА_3 повноліття, обов`язок його матері щодо відшкодування процесуальних витрат припиняється.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 4) ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».
Запобіжний захід не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Речовий доказ:
- мобільний телефон «Айфон 5 ЕС, 32 ГБ», іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору, який передано законному представнику неповнолітнього потерплого ОСОБА_8 - залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_3 , а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування процесуальних витрат, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його матері - законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1