УХВАЛА

18 серпня 2021 року
м. Київ
справа №129/2554/16-к
провадження №51-3923 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
вивчила касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року і
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Всупереч п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України засуджений невірно вказав найменування суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Однак, ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень, що позбавляє суд можливості перевірити законність та обґрунтованість вимог касаційної скарги. Вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити, чи є оскаржувані судові рішення такими, що можуть бути переглянуті в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК України, а також визначити, чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк.

Засудженому також необхідно врахувати та виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК України, згідно з нормами якої, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Адже суд касаційної інстанції (далі Суд) є судом права, а не факту, і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу, керуючись статями 412-414 КПК України.
Отже, скаржник має зазначити правове обґрунтування заявлених касаційних вимог. При цьому враховувати, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.

Натомість у поданій скарзі, заперечуючи правомірність засудження за злочин проти життя особи, ОСОБА_4 , усупереч законодавчим приписам, ставить під сумнів правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, скаржиться на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Також, в скарзі відсутні доводи на обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставини скоєння та дані про особу засудженого з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Також суд вважає за необхідне, згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від

02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року та і ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3