Справа №443/1756/20
Провадження №1-кп/443/10/21
ВИРОК
іменем України

15 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Букавина, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15.01.2015 року вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 15.01.2015 року Жидачівським районним судом Львівської області за ст. 185 ч. З, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки 10 днів, повторно 10.02.2018 року біля 19 години 15 хвилин, перебуваючи у с.Загірочко Жидачівського району Львівської області по вулиці Лесі Українки побачив на подвір`ї біля будинку № 39 гужову підводу (віз для коней) та сільськогосподарське приміщення. В подальшому, припустивши, що у даному приміщенні наявний кінь, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку даної гужової підводи та коня.

10.02.2018 року біля 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , з метою виконання задуманого, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи протиправно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи для себе, що майно йому не належить, проник на територію подвір`я біля будинку АДРЕСА_2 , а звідти проник у сільськогосподарське приміщення, що належить громадянці ОСОБА_6 , де таємно викрав коня (кобилу), вартістю 11500 гривень, упряж для коня вартістю 1200 гривень. В подальшому коня вивів на подвір`я, де запряг його у гужову підводу вартістю 5000 гривень, після чого виїхав на ґрунтову автодорогу та покинув межі даного села.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 17700 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно викрав у потерпілої коня, якого запряг у гужову підводу та поїхав. Однак, в подальшому покинув, оскільки не мав наміру залишати собі, а лише не хотів йти пішки. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати. Обіцяє більше не вчиняти злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній таємно викрав чуже майно, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь органу пробації, згідно якої існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства на даний момент.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, при яких їх вчинено, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого: раніше судимий; перебуває на обліку в лікарів психіатра; в лікаря нарколога на обліку не перебуває; не працює; за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг не поступало; згідно висновку судово-психіатричного експерта №475 від 12.10.2020р. виявляє легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна, потерпіла претензій до обвинуваченого не має, пробачила його та просить обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.
Разом з тим, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладення на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, а також відомості викладені у висновку органу пробації, суд приходить до переконання, що поведінка обвинуваченого потребує посиленого контролю, а відтак останнього слід зобов`язати щотижнево відвідувати орган пробації та покласти на нього додаткові обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Окрім цього, з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати в розмірі 2124,85 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи, висновок №16/1/971 від 30.10.2020 року.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- щотижня з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 85 копійок.

Речові докази по справі: коня, гужову підводу та упряж повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1