Справа № 478/777/21 Провадження № 1-в/478/228/2021
У Х В А Л А
06 липня 2021 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого 07.08.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, початок строку: 07.08.2018 року; кінець строку: 12.03.2022 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
17 червня 2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що за час відбування покарання в Казанківській ВК №93 характеризується позитивно та має три заохочення, тому що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просив задовольнити його клопотання.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. З пояснень прокурора, засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, та окрім цього, є засудженим у іншому кримінальному провадженні відповідно до вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.04.2021 року, зміненого вироком Миколаївського апеляційного суду від 06.07.2021 року.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом особі, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як було встановлено судом з матеріалів особової справи, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2018 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.5 ст.72 КК України йому зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.03.2018 року по 07.08.2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.11.2020 року, ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
Станом на 17 червня 2021 року (дату подання повторного клопотання), настав строк для повторного розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення, визначений ч.7 ст.539 КПК України.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 18.09.2018 року.
Станом на 30.06.2021 року не відбутий строк покарання засудженого ОСОБА_5 складає 8 місяців і 4 дні.
Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», засуджений ОСОБА_5 має 5 заохочень: зняття раніше накладеного стягнення від 10.12.2019 року (15.04.2020 року) (арк.особ.спр.90); подяка (15.07.2020 року) (арк.особ.спр.101); подяка (16.10.2020 року) (арк.особ.спр.110), подяка (25.01.2021 року) (арк.особ.спр.134); подяка (23.04.2021 року) (арк.особ.спр.138).
З зазначеної вище довідки вбачається, що засуджений ОСОБА_5 мав 1 стягнення: ДІЗО 14 діб (10.12.2019 року) (арк.особ.спр.57), яке знято у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 30.11.2020 року, засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО м.Миколаєва порушення встановленого режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам.
Прибувши 18.09.2018 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №11 та працевлаштований каменотесом з ручної обробки граніту до промислової зони установи виконання покарань, з 2020 року до роботи ставиться добре, за що має заохочення, але не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Встановлений режим утримання порушував за що мав стягнення, яке на даний час знято у встановленому законом порядку. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суровою. Позову від кримінальної справи не має. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, але виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». У колективі засуджених відкритий, брехливий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: не конфліктний, цілеспрямований, спокійний, врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування, отриманням посилок. Не завжди зовні охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, утримує в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
З характеристик засудженого ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого від 09.12.2019 року (арк.особ.спр.71) та від 11.03.2020 року (арк.особ.спр.82) вбачається, що він до роботи ставиться негативно та посередньо, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, встановлений режим утримання порушує, за що має стягнення.
При цьому, рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 12.03.2020 року та 27.11.2020 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-достроковому звільненні, як такому, що не став на шлях виправлення (арк.особ.спр.81, 115).
Як вбачається із матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 участь у програмах диференційованого виховного впливу, почав приймати з кінця 2020 року.
Станом на 30.06.2021 року, поведінка засудженого змінилася в позитивну сторону, про що свідчить характеристика з якої видно, що ОСОБА_5 до роботи ставиться добре, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням. Відповідально відноситися до виконання роботі по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Не допускає вимог безпеки праці, відповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань.
У скоєному злочині розкаюється повністю, визначену судом міру вважав справедливою. У відносинах з представниками адміністрації ввічливим та тактовним, виконує їх законні без контролю. На заходи виховного впливу реагував позитивно. У колективі відкритий, не брехливий, неконфліктний. Вимог гігієни та санітарії дотримувався під без контролю представників адміністрації установи виконання покарань, утримує в чистоті своє спальне місце.
Таким чином, з наведеного слід зробити висновок, що засуджений хоча й був працевлаштований із самого початку відбування покарання, проте, до праці ставився не завжди сумлінно і змінив ставлення до неї фактично лише у другому кварталі 2021 року, тобто безпосередньо перед пільгою на умовно-дострокове звільнення.
В контексті поведінки засудженого, суд відмічає те, що остання не є зразковою протягом усього строку відбування покарання, що простежується із наявних у матеріалах справи характеристик.
Стосовно ставлення засудженого до учиненого, то суд не може бути достеменно переконаний у його щирому розкаянні, оскільки як вбачається з характеристик, засуджений в період фактично всього відбування покарання був скритним та брехливим.
Тому, на час розгляду цієї заяви, можна стверджувати, що засуджений ОСОБА_5 лише почав ставати на шлях виправлення, проте, не довів його, оскільки для цього потрібен певний час, якого у цій ситуації сплило занадто мало, щоб можливо було б констатувати, що цілі призначеного йому покарання, саме у визначеному судом розмірі, вже досягнуті.
Судом також враховується, що засуджений ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий, та на теперішній час засуджений за вчинення тяжкого злочину.
Оцінюючи інформацію, яку повідомив суду як сам засуджений так і прокурор, про те, що на даний час Миколаївським апеляційним судом було проголошено вступну та резолютивну частини вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, то, з огляду на відсутність можливості особисто дослідити зміст судового рішення суду апеляційної інстанції та встановити проголошені прокурором обставини безпосередньо, суд приходить до висновку, щодо неможливості її врахування на даному етапі судового розгляду.
Таким чином, оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, неодноразових судимостей, дає підстави вважати про неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки на теперішній час. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень та наявність періодичних заохочень, не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
Враховуючи наведене, клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд,
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1