Справа № 592/8143/21
Провадження № 1-кс/592/4029/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2021 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення коштів внесених як запобіжний захід у виді застави ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000328 від 09.11.2020,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

заставодавця ОСОБА_3 ,

представника заставодавця адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про повернення коштів, внесених як запобіжний захід у виді застави ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000328 від 09.11.2020. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.2021 на рахунок ТУ ДСА в Сумській області нею були внесені грошові кошти в сумі 181600 грн, після чого продовжувались строки виконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків до 27.04.2021. Після зазначеної дати продовження строків виконання обов`язків не проводилось, претензій до процесуальної поведінки ОСОБА_4 не пред`являлось, відтак потреба в заставних коштах відсутня, а обслуговування боргових зобов`язань ставить її в складне матеріальне становище.

Згідно ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Іншого порядку вирішення питання про повернення застави заставодавцю чинним КПК не передбачено.

Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання, оскільки при вирішенні питання щодо змісту та форми кримінального провадження в частині можливості (чи неможливості) заставодавця звернутися до слідчого судді з клопотанням про повернення коштів, внесених як застава, слід керуватися насамперед основними засадами судочинства, передбаченими у ст.129 Конституції України, у розділі І ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та безпосередньо у ст.7 КПК, в тому числі і принципами верховенства права та законності, згідно яких у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК (п.2 ч.1 ст.7 і ч.6 ст.9 КПК), а саме кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що у свою чергу застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (п.1 ч.1 ст.7 і ст.8 КПК).

З огляду на викладене, враховуючи усталену судову практику ЄСПЛ, яка визнає пріоритет прав людини і громадянина над правами держави, заставодавець має право на звернення до суду з приводу визначення правових підстав для повернення вненесених ним грошових коштів .

Вказане вище узгоджується і з завданнями кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Крім того, слідчий суддя враховує і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні також закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності.

У своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02) ЄСПЛ констатував, що «засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

Вислухавши доводи заставодавця ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти його задоволення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а ч.11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом, про що зазначено в ст. 203 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2021 до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.02.2021 з визначенням застави в розмірі 181600 грн та покладенням ч.5 ст. 194 КК України обов`язків в разі внесення застави.

04.02.2021 ОСОБА_3 була внесена застава за ОСОБА_4 у відповідній сумі.

Строк дії передбачених ч.5 ст.194 КК України обов`язків неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.03.2021 до 27.04.2021.

Також, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.04.2021 продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000328 від 09.11.2020 до 28.07.2021.

30.06.2021 старший слідчий з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування.

На час розгляду клопотання триває ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, після внесення застави на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2021 до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді застави. Строк дії такого запобіжного заходу чинним КПК України та ухвалою слідчого судді не обмежений і за відсутності підстав для звернення застави в дохід держави вона буде повернута заставодавцю після завершення кримінального провадження.

Доводи заставодавця про відсутність підстав для подальшого утримання заставних коштів, оскільки слідчим суддею не продовжено строк дії передбачених ч.5 ст.194 КК України обов`язків є безпідставними. Метою застосування запобіжного заходу, зокрема у виді застави, є не забезпечення виконання підозрюваним, передбачених ч.5 ст.194 КК України обов`язків, а забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема передбачених ч.7 ст. 42 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому, покладення на підозрюваного обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КК України, як і застава, є засобом запобігання передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України ризикам.

Також безпідставними є доводи про відсутність подальшої потреби в заставних коштах через належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки така обставина може бути врахована при вирішенні питання зміни запобіжного заходу підозрюваному на більш м`який в порядку, визначеному КПК України, проте не є підставою для повернення коштів заставодавцю в період дії запобіжного заходу у виді застави.

Зважаючи на вимоги ч.11 ст.182 КПК України про те що єдиною підставою для повернення грошових коштів заставодавцю є припинення дії цього запобіжного заходу, а застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави не припинений і продовжує діяти, підстави для задоволення поданого клопотання відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182 КПК України,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2021 про повернення коштів внесених як запобіжний захід у виді застави ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000328 від 09.11.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1