ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2082/21 Номер провадження 11-сс/814/295/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
представника заявника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 12 березня 2021 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви.
Прийняття такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що кримінальна справа №641/2241/14-ц за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.ч.1,2 ст.365, ч.2 ст.189 КК України перебуває на розгляді у Комінтернівському районному суді м. Харків, а тому ОСОБА_7 має право звернутися до суду із скаргами, де розглядається кримінальна справа.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 12 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 від 25 лютого 2021 року.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано те, що бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви ОСОБА_7 була вчинена уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, а тому розгляд скарги ОСОБА_7 повинен здійснювати слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтава, тобто слідчий суддя місцевого суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується ОСОБА_7 , у той час як Комінтернівський районний суд м. Харків жодного відношення до розгляду зазначеної вище скарги не має.
Крім того, апелянт зазначає, що у випадку, якщо слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_7 не підлягає розгляду в Октябрському районному суді м. Полтава, а повинна розглядатися у Комінтернівському районному суді м. Харків, то відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.304 КПК України слідчий суддя повинен був прийняти рішення про повернення скарги, а не відмову у її задоволенні.
Заявник та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду у судове засідання апеляційного суду не з`явились та направили на адресу суду апеляційної інстанції заяви, у яких просили здійснювати апеляційний розгляд без їх участі.
Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.
За ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доповідь судді, представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Приписами ч.1 ст.412 КПК України встановлено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що 26 лютого 2021 року ОСОБА_7 за допомогою засобів поштового зв`язку (номер відправлення 960) направив до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава заяву про вчинення прокурором Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України (а.м.п. 6-9). З копії відомостей системи трекінгу «Укрпошта» вбачається, що зазначену вище заяву про вчинення кримінального правопорушення ТУ ДБР, розташоване у м. Полтава отримало 01 березня 2021 року.

На час звернення апелянта зі скаргою у порядку ст.303 КПК України до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава, відповідні відомості за заявою ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.
Приписами ч.1 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з частиною 4 цієї статті Кодексу слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Вимоги даної норми КПК України є імперативними, не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються.
Враховуючи, що заява ОСОБА_7 формально містить відомості про вчинення кримінального правопорушення, уповноважена особа зобов`язана була невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З огляду на викладене вище, колегія суддів зауважує, що на стадії виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України вирішення питань, пов`язаних з відсутністю події кримінального правопорушення, є неприпустимим, а КПК України не передбачає можливості відмови у внесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вимоги розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.
Колегія суддів констатує, що положеннями ч.ч.2,3 ст.303 КПК України, на які, зокрема, посилається слідчий суддя місцевого суду в оскаржуваному судовому рішенні, урегульовано порядок розгляду скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не зазначені у ч.1 ст.303 КПК України та передбачено можливість оскарження під час підготовчого судового засідання рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, передбачених п.п. 5, 6 ч.1 ст.303 КПК України. У той час як з матеріалів провадження вбачається, що заявником оскаржується бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, можливість оскарження на досудовому провадженні якої прямо передбачено п.1 ч.1 ст.303 КПК України,
За ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК необхідним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, зокрема, щодо ч. 1 ст. 306 КПК України. Водночас слід зазначити, що у таких випадках не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (п.п. 20 - 22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК України), і не регламентує діяльність слідчого судді. Наведене узгоджується з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13.
Наведене свідчить про те, що скарга на бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні повинна розглядатись слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 оскаржується бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, яке знаходиться за адресою: вул. Соборності, 37 м. Полтава, що у межах територіальної юрисдикції Октябрського районного суду м. Полтава.
Зважаючи встановлені вище обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає помилковими мотиви слідчого судді, якими він керувався, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , а саме зазначивши, що кримінальна справа №641/2241/14-ц за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.ч.1,2 ст.365, ч.2 ст.189 КК України перебуває на розгляді у Комінтернівському районному суді м. Харків, а тому ОСОБА_7 має право звернутися до суду із скаргами, де розглядається кримінальна справа.
Враховуючи наведене вище, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з постановленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_7 обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_7 від 25 лютого 2021 року, про що повідомити заявника у строки, визначені ст.214 КПК України, з урахуванням положень ст.28 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4