У Х В А Л А
Іменем України
02.04.2021 року
м.Мостиська

єдиний унікальний номер №448/1560/20
провадження №1-кп/448/92/21
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000119 від 29.11.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Буців, Мостиського району Львівської області, мешканки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,
учасники справи:
прокурорка ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 , - не з`явилась (заява),
її законний представник ОСОБА_6 ,
та обвинувачена ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 29.11.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що 28.11.2020 року, близько 23:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у своєму житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки із ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на завдання фізичного болю, умисно нанесла останній один удар правою ногою про правій нозі та один удар правою рукою в область грудей, чим своїми діями спричинила потерпілій ОСОБА_5 фізичний біль і не завдала тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , скоїла кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України умисне нанесення ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій вона відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_3 , за ч.1 ст.126 КК України, просить закрити кримінальне провадження відносно останньої, оскільки не має до такої жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру. Просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні підтримала подану її донькою ОСОБА_5 , заяву про відмову від обвинувачення. При цьому зазначила, що обвинувачена відшкодувала завдану шкоду в повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_3 , в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявленого потерпілою стороною клопотання про закриття даного кримінального провадження. Зазначила, що примирилася з ОСОБА_5 та відшкодувала такій завдану шкоду.

Заслухавши думку прокурорки, котра не заперечувала щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої, роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як відомо із змісту п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу другого ч.7 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КК України (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин).

Разом з цим, в обвинувальному акті зазначено, обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_3 - вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, однак така судом не береться до уваги з огляду на таке.

Із роз`яснень Верховного Суду України, висловлених у постановах від 08.10.2015 року за №5-132кс15 та від 18.05.2017 року № 5-79кс (15)17 вбачається наступне.

Відповідно до правового висновку ВСУ, висловленого у Постанові від 08.10.2015 року за №5-132кс15, «доктринальній, законодавчій та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК, як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України. Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про наступне: пункт перший частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачені. Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає. Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення». Згідно із правовим висновком ВСУ, висловленим у постанові від 18.05.2017 року №5-79кс (15)17, «застереження у статті 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК обставини, які обтяжують покарання».

Таким чином, зазначення у обвинувальному акті обтяжуючої покарання ОСОБА_3 , обставини, передбаченої ст.67 КК України, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не є обтяжуючою обставиною в розумінні застереження у статті 477 КПК України, зазначеного в дужках біля ч.1 ст.126 КК України, оскільки не позначається на кваліфікації вчиненого злочину, а впливає виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що» ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».

Враховуючи імперативний характер ст.26 КПК України, а також беручи до уваги встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини, а саме: кримінальне провадження за ч.1 ст.126 КК України є формою приватного обвинувачення, в якому право підтримувати обвинувачення належить потерпілому; потерпіла сторона відмовилася від обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення таким зрозумілі, і жодних претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпіла не має, а також і те, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення і обвинувачена не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, суд вважає, що вищевказане кримінальне провадження слід закрити.

Цивільний позов потерпілою особою по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 , не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 284, 372, 395, 477 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 , підтримане її законним представником ОСОБА_6 , задовольнити.

Кримінальне провадження №0000119 від 29.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Цивільний позов потерпілою особою по справі не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію ухвали суду негайно, після її оголошення, вручити обвинуваченій та прокуророві.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті 02 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя ОСОБА_1