Справа № 404/934/21
Номер провадження 1-кс/404/420/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника і володільця майна адвоката ОСОБА_5 , володільців: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши в залі суду клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000045, за ч.1 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2021 прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно відповідно до протоколу огляду місця події від 05.02.2021 року, а саме:

- автомобіль марки «ЗІЛ-131», зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1975 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_6 ;

- дрова, об`ємом 12 складських метрів, що складає близько 8,5 кубічних метрів різних порід, серед яких є породи «Дуб», власником яких є ФГ «Бережинське» в особі ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучене майно має значення для кримінального провадження в якості речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України. Мета звернення збереження речових доказів для подальших експертних досліджень.

Прокурор із слідчим клопотання підтримали, просять накласти арешт.

Представник володільця автомобіля заперечила проти поданого клопотання в частині накладення арешту на автомобіль, просить негайно повернути його власнику.

Володілець автомобіля ОСОБА_6 підтримав доводи свого представника просить повернути йому автомобіль. Пояснив, що здійснював перевезення дров на своєму автомобілі марки ЗІЛ-131 реєстраційним номером НОМЕР_1 . Законно чи незаконно дрова були спиляні йому невідомо, його функція полягала тільки перевезти дрова з пункту А до пункту Б, за що отримати грошові кошти.

Представник володільця дров ОСОБА_7 заперечив проти накладення арешту на дрова, пояснив, що він є директором ТОВ «ЗЕЛЕНВОДБУДІНВЕСТ» та деревина, що перевозилась була породи дуб, яка спиляна з прилеглої території до саду, через те, що остання заважала проїзду транспорту. Зазначив, що із всього вантажу, в кузові знаходиться 2 куби деревини дуб. Всі останні дрова було спиляно з приватної території.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного.

Згідно до витягу з ЄРДР, 05.02.2021 року працівниками поліції по вул. Г.України, 6/13 в м. Кропивницькому був зупинений автомобіль ЗІЛ з номером НОМЕР_1 , в середині кузова якого знаходились дрова дуба та клена.

З метою перевірки законності порубки дров, проведено огляд місця події, за результатами якого автомобіль, який перевозив дрова разом із дровами був вилучений.

Вилучене майно оглянуто і постановою слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 06.02.2021 року визнано речовим доказом.

За даним фактом 06.02.2021 внесено відомості до ЄРДР за № 0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

За результатами огляду предмета зроблені заміри частин (пеньків), які було зафіксовано на фото, а саме частини (пеньки) розміром діаметром 29х29 сантиметрів, діаметром 28х28 сантиметрів, довжина вищезгаданих частин (пеньки) дерев складає 29 сантиметрів. Здійснено заміри частин дерева породи «Дуб» що перебувають на верхній частині кузова, які мають довжину 96 сантиметрів, діаметр 16х16 сантиметрів, які було зафіксовано на фото та додано до ілюстрованої фото таблиці до протоколу огляду предмету. Спеціалістом було визначено, що в кузові авто знаходиться приблизно 8,5 куб.м дров. Відповідно до показів спеціаліста, 1 скл.м складає 0,7 куб.м.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України). Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч.1 ст.28 КПК України). Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є: складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Прокурор надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події, огляду предметів, допити свідків, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Заявлені до арешту речі є речовими доказами. Прокурор обґрунтовано вважає про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень будуть речові докази вилучені речі, тому є ризик відчуження/знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, реалізації потерпілими права на захист та безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час проведення огляду місця події, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників і третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення..

Тобто відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що накладення арешту на дрова є необхідним тимчасовим заходом, оскільки майно, щодо якого вирішується питання про арешт, постановою слідчого від 06.02.2021 року визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, як такі, що зберегли на собі його сліди, підлягають подальшому дослідженню в ході проведення експертиз, мають безпосереднє відношення до кримінального провадження, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки злочину, передбаченого ст. 246 КПК України з метою заборони відчуження майна, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на відповідне майно. Незастосування арешту згаданих речей може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню. Відносно даних речей є необхідність у проведенні експертного дослідження.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначена у клопотанні деревина клена відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст.171 КПК України, а вказана в ньому деревина, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.98 КПК України, то на вказане майно слід накласти арешт.

В той же час, вантажний автомобіль «ЗІЛ-131», зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1975 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_6 , на думку слідчого судді, не відповідає вимогам ст.98 КПК України, в клопотанні прокурора не зазначено, які конкретно слідчі дії необхідно провести з вилученим автомобілем, яке доказове значення автомобіль має для розслідуваного кримінального правопорушення, які сліди злочину містить на собі зазначений автомобіль, чим саме повернення автомобіля може перешкодити всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального правопорушення, підлягає негайному поверненню його володільцю відповідно до ч.3 ст.173 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що слідчим не доведено необхідність арешту вантажного автомобіля «ЗІЛ-131», слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт вантажного автомобіля «ЗІЛ-131».

Правомірність володіння майном ОСОБА_6 ніким не оспорюється, а тому позбавлення його права користуватись та розпоряджатись автомобілем, за відсутності відомостей про те, що він причетний до вчинення злочину, передбаченого ст.246 ч.1 КК України, в даному випадку також призвело б до незаконного обмеження його прав - власника.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження 0000045 за ч.1 ст.246 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на дрова об`ємом 12 складських метрів, що складає близько 8,5 кубічних метрів різних порід, серед яких є породи «Дуб», заборонивши їх відчуження, користування, розпорядження, власником яких є ФГ «Бережинське», відповідно до договору підряду (виконання робіт) №05/06 19 від 05 червня 2019 року.

Відмовити в накладенні арешту на вантажний автомобіль «ЗІЛ-131», зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1975 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_8 , фактичним володільцем - є ОСОБА_6 .

Зобов`язати особу, якій доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню 0000045, за ч.1 ст.246 КК України, негайно повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучений у нього 05.02.2021 року, транспортний засіб «ЗІЛ-131», зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1975 року випуску, шасі № НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1