ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8815/19

Номер провадження 1-кп/495/321/2021

24 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №0000243, №0002013, №0001799 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого :
-20.11.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним суду Одеської області за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік та 6 місяців,
-09.09.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області до 1 року позбавлення волі?, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах:
Так, 28 червня 2018 року, о 02 годині 48 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, виниклий в нього з корисливих мотивів, перебуваючи по вулиці Шкільній в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, підійшов до металевого паркану, який огороджує по периметру магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_13 , ФОП « ОСОБА_14 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, перестрибнувши через вищевказаний металевий паркан, проник до території заднього двору магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Далі, перебуваючи на території двору, який розташований за вищевказаною адресою, обвинувачений ОСОБА_6 здійснив крадіжку камери зовнішнього відеонагляду марки «Teysika mg 720 p» вартістю 1 575,00 гривень, дорожнього знаку «Зупинка заборонена», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи за №18-3678/32 від 10.10.2018 року становить 250,00 гривень та металевого лому із чорного металу, вагою 30 кілограм, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи за №18-3678/32 від 10.10.2018 становить 165,00 гривень, спричинивши матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 1990,00 гривень.
Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_6 із викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом.
Далі, 24 липня 2019 року, о 05 годині 55 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи злочинний намір на таємне викрадення майна, виниклий в нього з корисливих мотивів, перебуваючи по АДРЕСА_3 , підійшов до відкритого вікна квартири АДРЕСА_4 , та знявши москітну сітку на вказаному вікні, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, через вікно проник до приміщення квартири АДРЕСА_5 . Далі, перебуваючи в приміщенні квартири , взяв з сумки потерпілої ОСОБА_15 , гаманець коричневого кольору вартістю 147,00 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 165,00 гривень, що належать потерпілій, та в момент скоєння злочину був помічений потерпілою ОСОБА_15 , після чого продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, виконав усі дії які вважав необхідними для доведення свого злочинного намір до кінця, та намагався покинути приміщення квартири АДРЕСА_4 з гаманцем в руках, але був затриманий власницею квартири, в приміщенні вказаної квартири, у зв`язку з чим не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Крім того, 07 лютого 2020 року, приблизно о 05 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, раптово виниклий в нього з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу, яке розташоване в будинку АДРЕСА_3 , побачив що в приміщенні квиткової каси № НОМЕР_1 регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» незачинені вхідні двері. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 , здійснюючи цілеспрямовані дії, направлені на реалізацію раптово виниклого злочинного корисливого умислу, достовірно розуміючи той факт, що в приміщенні каси знаходиться касир, та у випадку проникнення туди, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , носитимуть відкритий характер, з метою нападу та відкритого викрадення майна, обвинувачений ОСОБА_6 , увірвався до приміщення квиткової каси та одразу наніс касиру квитковому 2 категорії станції Білгород-Дністровський регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» потерпілій ОСОБА_16 , один удар скляною пляшкою, яку обвинувачений ОСОБА_6 заздалегідь підготовив та тримав у руці, по голові потерпілої ОСОБА_16 , внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_16 садно на тлі синця в області лівого вуха та садна лівої скроневої ділянки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Однак, не дивлячись на протиправні насильницькі дії з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , останньому не вдалося придушити волю до супротиву потерпілої ОСОБА_16 , яка стала чинити активний опір. Проте, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи застосовувати фізичну силу, направлену на боротьбу з обвинуваченої ОСОБА_16 , схопив з поверхні полиці робочого столу картонну коробку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1948,00 гривень, належні регіональній філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», та вирвавшись з рук потерпілої ОСОБА_16 , побіг до виходу з приміщення залізничного вокзалу, після чого з місця події зник, розпорядившись відкрито викраденими грошовими коштами за власним розсудом.
Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав у повному обсязі.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив що дійсно він 28.06.2018 року, 24.07.2019 року та 07.02.2020 року здійснив крадіжки майна та відкрито заволодів майном потерпілої юридичної особи, яке перераховане в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у житло.
- за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням до закритої території.
- за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_6 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.
Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, те, що він має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2860,00 грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2145,00 грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 628,04 грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1570,00 грн.
Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_17 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь майнової шкоди у розмірі 1990 грн., моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_17 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням її майна.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, та визнання обвинуваченим ОСОБА_6 цивільного позову потерпілого ОСОБА_17 , суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого компенсацію моральної шкоди у сумі 2 000,00 грн.
В частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає необхідним задовольнити позов потерпілого у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого компенсацію майнової шкоди у сумі 1990,00 грн., оскільки потерпілим у судовому засіданні було документально підтверджені свої витрати.
Під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_16 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_16 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, та визнання обвинуваченим ОСОБА_6 цивільного позову потерпілої ОСОБА_16 , суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн.
Під час досудового розслідування потерпілий представник АТ «Українська залізниця» ОСОБА_18 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь АТ «Українська залізниця» майнової шкоди у розмірі 1 948,00 грн., суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» компенсацію майнової шкоди у сумі 1 948 грн., оскільки представником потерпілого у судовому засіданні було документально підтверджені свої позивні вимоги.
Речові докази: оптичний електронний носій диск із відеозаписом від 26.06.2018 року, із камер зовнішнього відео спостереження, яка розташована на території двору магазину «Сантехніка» по вул. Ізмаїльській, 172-А в м. Білгород-Дністровський Одеської області, товарний чек від 26.06.2015 року на відеокамеру марки «Teysika mg 720 р», копію технічного паспорту на будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: слід долоні руки, вилучений на двох сумісних відрізках липкої стрічки, запакований до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» № INZ1098811, доктилокарта заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запакована до паперового конверту відповідно підписаного та опечатаного, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Речові докази: батник темно-синього кольору із синтетичної тканини, з написом білого кольору «NIKE», з капюшоном, запакований до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №7078264, чоловічі кросівки темно-синього кольору з маркувань «Reebok», зі смугами білого кольору які запаковані до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №ЕХР0318696, куртка чорного кольору з надписами білого кольору, запакована до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №ЕХР0410019, скляний флакон з рідиною помаранчевого кольору, ємкістю 100 мл. З маркуванням «Venture Beyond», який запаковано до спеціального пакету з маркувань «Національна поліція України» №INZ1098808, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Речові докази: відеозапис з камери внутрішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_6 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на електронному носії - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: слід папілярних узорів вилучений на двох відрізках липкої стрічки, запаковані до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліції України» №INZ1098811, речовину бурого кольору, з якої здійснено змив на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту умовно позначеного під №1, відповідно підписаний та опечатаний, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний засудженому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24 липня 2019 року.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2860,00 грн.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2145,00 грн.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 628,04 грн.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1570,00 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 задовольнити частково:
Стягнути с засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_17 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 1990,00 грн.
Стягнути с засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_17 компенсацію моральної шкоди у сумі 2 000,00 грн.
В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задовольнити частково:
Стягнути с засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_16 компенсацію моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн.
В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.
Цивільний позов представника АТ «Українська залізниця» ОСОБА_18 задовольнити у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» компенсацію майнової шкоди у сумі 1 948,00 грн.
Речові докази: оптичний електронний носій диск із відеозаписом від 26.06.2018 року, із камер зовнішнього відео спостереження, яка розташована на території двору магазину «Сантехніка» по вул. Ізмаїльській, 172-А в м. Білгород-Дністровський Одеської області, товарний чек від 26.06.2015 року на відеокамеру марки «Teysika mg 720 р», копію технічного паспорту на будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: слід долоні руки, вилучений на двох сумісних відрізках липкої стрічки, запакований до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №INZ1098811, дактилокарта заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запакована до паперового конверту відповідно підписаного та опечатаного, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Речові докази: батник темно-синього кольору із синтетичної тканини, з написом білого кольору «NIKE», з капюшоном, запакований до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №7078264, чоловічі кросівки темно-синього кольору з маркувань «Reebok», зі смугами білого кольору які запаковані до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №ЕХР0318696, куртка чорного кольору з надписами білого кольору, запакована до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліція України» №ЕХР0410019, скляний флакон з рідиною помаранчевого кольору, ємкістю 100 мл. З маркуванням «Venture Beyond», який запаковано до спеціального пакету з маркувань «Національна поліція України» №INZ1098808, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Речові докази: відеозапис з камери внутрішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_6 ; відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на електронному носії - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: слід папілярних узорів вилучений на двох відрізках липкої стрічки, запакованні до спеціального пакету з маркуванням «Національна поліції України» №INZ1098811, речовину бурого кольору, з якої здійснено змив на марлевий тампон та запаковано до паперового конверту умовно позначеного під №1, відповідно підписаний та опечатаний, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: